ПОСТАНОВА

Іменем України

21 липня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/9338/19

провадження № 22-ц/4809/584/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда у складі судді Павелко І.Л. від 22 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби в Кіровоградській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, суду, -

встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 13 грудня 2018 року інспектором ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції в Кіровоградській області було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Вказав, що постановою Ленінського районного суду м. Кіровограді 2019 року провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за cт. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 1 cт.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Також зазначив, що 28.04.2019 року відносно нього тимчасово виконуючий заступника командира роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградської області лейтенант поліції було складено постанову серії НК №518742 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, передбаченого ч. 1 cт. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. Вказана постанова була скасована рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2019 року.

Вважає, що внаслідок незаконного притягнення його до адміністративної відповідальності, йому була завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, приниженні честі гідності.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив з урахуванням поданих уточнень, стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з розрахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 35 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

В апеляційній скарзі скаржник посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2018 року інспектором ВРОМ ДТП Управління патрульної поліції Кіровоградській області Твердохліб Віталій Вікторович було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 216009, в якому вказано, що ОСОБА_1 13 жовтня 2018 року о 16:15 год., керуючи мотоциклом HS 250, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вулиць Бобринецький шлях та Верхній П`ятихатська в м. Кропивницькому, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Рено Меган, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив вимоги п. п. 2.3.(б), та 13.1. Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограді від 06 вересня 2019 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за cт. 124 КУпАП закрито, на підставі п. 1 cт.247 КУпАП за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення /а.с.8-11/.

28.04.2019 заступником командира роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградської області лейтенант поліції Петрик Віталій Юрійович відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії НК №518742 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, передбаченого ч. 1 cт. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення штраф в розмірі 425 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 червня 2019 року було задоволено позов ОСОБА_1 до заступника командира роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області Петрика Віталія Юрійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Визнано протиправною та скасовано постанову серії НК № 518742 від 28 квітня 2019 року винесену заступником командира роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області Петрик Віталієм Юрійовичем про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 cт. 126 КУпАП /а.с.7/.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР).

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, оскільки позивач зазнав душевних страждань, у зв`язку з притягненням його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв.

При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції керувався принципами виваженості, розумності та справедливості. Позивач рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди не оскаржив.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог не ґрунтуються на нормах права.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було укладено з адвокатом Любович Л.В. договір про надання професійної правничої допомоги від 15.01.2019 у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та договір про надання професійної правничої допомоги від 07.05.2019 у справі щодо оскарження постанови від 28.04.2019 серії НК № 691538 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Враховуючи те, що нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення не врегульовано поняття судових витрат, як і витрат на правову допомогу адвоката у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає, що вказані витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, підлягають відшкодуванню.

Судові витрати понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи щодо оскарження постанови від 28.04.2019 серії НК № 691538 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП відшкодовуються у порядку визначеному КАС України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, що доведені відповідними квитанціями необхідно змінити, стягнувши з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача 8 000 грн.,

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 грудня 2020 року змінити в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.08.2021

Судді:

О.А.Письменний Л.М. Дьомич О.Л. Карпенко