Справа № 211/6092/20
Провадження № 2/211/704/21
іменем України
10 серпня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Гіди О. С.,
при секретарі: Мариненко Е.П.,
у відсутність сторін у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої виступає адвокат Хобта Сергій Григоровича, до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 як законного представника малолітнього ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
адвокат Хобта С.Г., від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним вище позовом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.1998.
У квартирі зареєстровані позивач та відповідачі у справі, це донька позивача ОСОБА_2 та її син, відповідно онук позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З жовтня 2017 року вони не мешкають у квартирі позивача. Факт не проживання відповідачів у спірній квартирі підтверджується актом від 03.08.2020.
Тому позивач просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Хобта С.Г. звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 , яка також діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, передбаченому частинами 7, 11 статті 128 ЦПК України, відзиву не подала.
Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради у судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 17-19 - копії договору купівлі-продажу від 29.12.1998, витягу з Державного реєстру).
На даний час у квартирі зареєстровані донька позивача ОСОБА_2 , яка є відповідачем у справі, та її малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також за адресою зареєстрований малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 67).
У матеріалах справи містяться Акти від 15.10.2019 та від 03.08.2020 (а.с. 15, 16), складені мешканцями сусідніх квартир будинку АДРЕСА_2 , підтверджені ТОВ «Житлосервіс-КР», із змісту яких вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 2011 року народження, фактично не мешкають з жовтня 2017 року.
Як вбачається з інформації, наданої Державною прикордонною службою України за № 91-8421/0/15-21 від 10.03.2021, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнули державний кордон України 06.03.2018 та вилетіли до Тель-Авіву (а.с. 97).
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності зі ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст.71 ЖК УРСР), членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року (ст.405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).
Наявність реєстрації відповідача та її малолітнього сина за вищевказаною адресою позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі.
Судом достовірно встановлено, що відповідач та її малолітній син не мешкають у квартирі АДРЕСА_1 більше одного року без поважних причин, доказів стосовно поважних причин не проживання відповідача та її малолітнього сину у даній квартирі у судовому засіданні не добуто; наявність будь-яких домовленостей між позивачем та відповідачем з приводу порядку користування спірним житлом, тривалості строку збереження права користування ним у судовому засіданні не встановлено; також судом встановлено, що відповідач та її малолітній син 06.03.2018 вихали за межі України, перетнувши державний кордон.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягає визнанню такою, що втратила право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 .
Щодо визнання малолітнього ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент розгляду справи є малолітнім. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися найманим приміщенням нарівні з власником або наймачем. На сьогодні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має можливості самостійно визначити місце свого проживання. Відсутність інформації про інше місце проживання малолітнього свідчить, що визнання його втратившим право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3 , призведе до порушення права малолітнього на житло. Cам по собі факт не проживання не може бути безумовною підставою для визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування житлом. Несплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки позивач (за доведеності понесення ним таких витрат одноособово) не позбавлений можливості ставити питання про їх відшкодування до законних представників (батьків) малолітньої дитини. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові № 465/7083/13-ц. За таких умов у позовних вимогах в частині визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житлом - слід відмовити.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації, подання якого є обов`язковим у разі зміни місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання у разі неподання особою відповідної заяви здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76, 81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: О. С. Гіда
Повний текст судового рішення складений 16.08.2021.