КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Матвієнко Ю.О., Крижанівська Г.В.,

секретар Ющенко Я. М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Сабіщенко О.В. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Сабіщенко Оленою Володимирівною, яка діє на підставі договору, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС", згідно з яким просив: стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 30 638 грн. 00 коп. та моральну шкоду 30 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 18.05.2019 року об 11 год. 45 хв. по вул. Олени Теліги у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить Мартінш Душ Сантуш Пінту, та мотоциклу марки "BMW F800R, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував позивач.

Постановою Подільського районного суду м. Києва по справі №758/6993/19 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

При цьому, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ "СГ "ТАС" на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/7846544, позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив йому відшкодувати завдані матеріальні збитки одягу (мотоекіпіровці) на загальну суму 30 638 грн. 00 коп.

Разом з тим, незважаючи на надання всіх належних та допустимих доказів пошкодження мотоекіпірування внаслідок вищезазначеної ДТП, відповідач відмовив позивачу у виплаті завданих матеріальних збитків.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що через порушення відповідачем своїх зобов'язань він зазнав моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях та хвилюваннях, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 87, 88).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

При цьому, в обгрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог, адже матеріалами справи в їх сукупності підтверджується як факт того, що завдані матеріальні збитки одягу (мотоекіпіровці) позивача сталися внаслідок ДТП та становлять 30 638 грн. 00 коп., так і факт завдання моральної шкоди (а.с. 92-97).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.11.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 119, 120).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.12.2020 року справу призначено до розгляду (а.с. 133).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10.02.2021 року справу направлено до Святошинського районного суду м. Києва для виправлення описок у судовому рішенні (а.с. 149, 150).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.02.2021 року виправлено описку в рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2020 року (а.с. 155).

Позивач та представник позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив.

Разом з тим, враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 18.05.2019 року об 11 год. 45 хв. по вул. Олени Теліги у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Mitsubishi", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням Мартінш Душ Сантуш Пінту, та мотоцикла BMW F800 R, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та який належить ТОВ "ДЕ-ЛЮКС" Технології".

Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 29.08.2019 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно з положеннями ч.6 ст.82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, вина ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ "Страхова Група "ТАС" з лімітом відповідальності 100 000 грн. 00 коп. (франшиза - 950 грн. 00 коп.), у скоєнні вказаного ДТП та обставини цього ДТП, не потребує доказуванню.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем на відшкодування шкоди завданої власнику мотоцикла BMW F800, державний номерний знак НОМЕР_2 , було виплачено страхове відшкодування згідно зі страховим актом від 11.09.2019 року у розмірі 99 050 грн. 00 коп. (в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, у розмірі 100 000 грн. 00 коп. за мінусом франшизи - 950 грн. 00 коп.).

Разом з тим, 29.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до АТ "СГ "ТАС" з заявою про страхове відшкодування, в якій він просив виплатити йому 30 638 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження спеціальної екіпіровки для мотоцикла.

У свою чергу, листом ПрАТ "СГ "ТАС" від 28.10.2019 року ОСОБА_1 повідомлено, що з постанови Подільського районного суду м. Києва від 29.08.2019 року та інших наданих документів не вбачається, що заявлені мотоодяг та екіпіровка пошкоджені саме внаслідок ДТП від 18.05.2019 року, тобто не надано доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та пошкодженням мотоодягу та екіпіровки, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідно до закону.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, посилався на безпідставність відмови страхової компанії у виплаті йому відшкодування у розмірі 30 638 грн. 00 коп., адже матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт того, що завдані матеріальні збитки одягу (мотоекіпіровці) позивача сталися внаслідок ДТП від 18.05.2019 року та становлять 30 638 грн. 00 коп.

Так, згідно з п. 1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" (надалі - Закон) відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Закону України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якого настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно зі ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За положеннями ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі.

Разом з тим, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону).

За змістом положень ст.ст. 9, 22-28, 35 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п. 1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому поліс, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Крім того, згідно з п. 32.1 ст. 32 Закону страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивльно-правової віповідальності відповідно до Закону.

У свою чергу, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст.ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Крім того, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували як факт пошкодження належної йому мотоекіпіровки саме внаслідок ДТП, яка відбулося 18.05.2019 року, так і того, що вартість пошкодженого майна становить 30 638 грн. 00 коп.

Натомість, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 18.05.2019 року, при ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

При цьому, підписавши вказаний протокол, позивач будь-яких додаткових пояснень та /або зауважень щодо пошкодження його мотоекіпіровки під час ДТП, не надав.

Відомості про завдання матеріальних збитків ОСОБА_1 внаслідок пошкодження екіпіровки не зазначені й у письмових поясненнях останнього від 18.05.2019 року, а також не містяться у постанові Подільського районного суду м. Києва від 29.08.2019 року.

Твердження про визнання факту пошкодження одягу винуватцем ДТП не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки вони не відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Посилання апелянта на те, що вартість пошкодженого одягу підтверджується видатковими накладними та чеками при купівлі вказаного товару, а також роздруківками з інтернет-магазину про таку вартість, колегія суддів відхиляє, адже за відсутності відповідного висновку товарознавчого дослідження, надані позивачем документи жодним чином не можуть підтвердити вартість пошкодженого майна саме на момент ДТП.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди, адже встановивши, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження як факту заподіяння шкоди, так розміру шкоди, завданої ушкодженням здоров`я позивача, що, у свою чергу, є необхідними умовами відповідно до ст. 26-1 Закону, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Таким чином, при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зазначити, що у зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати (судовий збір за подання апеляційної скарги) відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Сабіщенко Оленою Володимирівною, - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" про відшкодування майнової та моральної шкоди - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 29 березня 2021 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді Ю.О. Матвієнко

Г.В. Крижанівська