Справа № 457/1242/19 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/811/1212/20 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
Провадження № 22-ц/811/1212/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Бадівської О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 19 лютого 2020 року та ухвалу Трускавецького міського суду Львівської області від 06 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 19 лютого 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 заборгованість за договором позики від 15 січня 2019 року в розмірі 5970849,31 грн (п`ять мільйонів дев`ятсот сімдесят тисяч вісімсот сорок дев`ять грн. 31 коп.), з яких: 4000000,00 грн - заборгованість за позикою, 770849,31 грн. - пеня за період з 16 березня 2019 року по 03 жовтня 2019 року (включно) та 1200000 - штраф.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР НОМЕР_2 , адреса проживання: : АДРЕСА_2 судовий збір в розмірі 9605,00 грн (дев`ять тисяч шістсот п`ять грн. 00 коп).

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що дана справа є результатом зловживання процесуальними правами сторін, з метою реалізації в подальшому через Трускавецький міський суд Львівської області та органи виконавчої служби протиправної схеми звернення стягнення на майно, законним співвласником якого є апелянт, при виконанні судового рішення. Стверджує, що даний судовий спір ініційований позивачем по надуманим підставам, а сам договір позики від 15.01.2019, який є підставою для задоволення позовних вимог, як і договір поруки, є нікчемними правочинами. А також, суд першої інстанції прийняв рішення про права, свободи, інтереси осіб, які не були залучені до участі у справі. Просить рішення суду скасувати, та направити справу до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю або для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 06 листопада 2019 року заяву ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) про забезпечення позову, що була подана одночасно з пред`явленням позову до суду, задоволено повністю.

Накладено арешт на чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 261,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 0, в межах суми позовних вимог у розмірі 5 970 849,31 грн., що на праві власності належить ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), до прийняття судом рішення по справі та набрання ним законної сили.

Заборонено державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з чотирьох кімнатною квартирою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції розглянув заяву про забезпечення позову без повідомлення осіб, які є співвласниками квартири, відносно якої вирішувалось питання про арешт.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову по даній справі є результатом зловживання процесуальними правами сторін, з метою реалізації в подальшому через Трускавецький міський суд Львівської області та органи виконавчої служби протиправної схеми звернення стягнення на майно, законним співвласником якого є апелянт, при виконанні судового рішення. Стверджує, що даний судовий спір ініційований позивачем по надуманим підставам, а сам договір позики від 15.01.2019, який є підставою для задоволення позовних вимог, як і договір поруки, є нікчемними правочинами. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції розглянув питання забезпечення позову без перевірки відомостей стосовно власника даної квартири та наявності відповідних заборон на дану квартиру за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна. А також, суд першої інстанції прийняв рішення про права, свободи , інтереси осіб, які не були залучені до участі у справі. Просить ухвалу суду скасувати, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, від представника апелянта ОСОБА_5 та позивача ОСОБА_2 надійшли письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності, тому їх неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їх відсутності, а фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Окрім цього, відповідач ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу просила розгляд справи проводити без її участі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

31 березня 2021 року від позивача ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від позову в порядку ст. ст. 206, 373 ЦПК України.

Зазначає, що між сторонами було досягнуто компромісу щодо погашення заборгованості, а тому просить прийняти відмову від позову.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Також, окрім цього, згідно п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Підстав для відхилення заяви про відмову від позову та неприйняття такої відмови, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на вказане, а саме те, що позивач, усвідомлюючи наслідки такої своєї процесуальної дії, відмовився від позову та просить провадження у справі закрити, подавши про це відповідну заяву, підстав для неприйняття такої відмови від позову судом апеляційної інстанції не встановлено, колегія суддів вважає, що відмову позивача від позову слід прийняти та, відповідно, оскаржуване судове рішення визнати нечинним із закриттям провадження у справі.

Окрім цього, відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що заходи забезпечення позову накладені ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 06 листопада 2019 року на чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 261,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 0, в межах суми позовних вимог у розмірі 5 970 849,31 грн., що на праві власності належить ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 55, 255, 367, 368, 374, 377, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Прийняти відмову ОСОБА_2 від позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 19 лютого 2020 року - визнати нечинним та закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Скасувати заходи забезпечення позову накладені ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 06 листопада 2019 року в порядку забезпечення позову, якою накладено арешт на майно, а саме: чотирьох кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 261,8 кв.м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 0, в межах суми позовних вимог у розмірі 5 970 849,31 грн., що на праві власності належить ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ), та заборонено державним реєстраторам та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які реєстраційні дії з чотирьох кімнатною квартирою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0).

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 13 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді