справа № 489/6674/20 провадження №2/489/930/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 квітня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі Банк, ПАТ «Універсал Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У грудні 2020 року Банк звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 01.06.2018 у розмірі 137099,55 грн. та судові витрати на оплату судового збору.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 01.06.2018 відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 70000,00 грн. Свої зобов`язання перед відповідачем Банк виконав в повному обсязі, але взяті на себе зобов`язання відповідач порушив внаслідок чого станом на 17.03.2020 утворилася заборгованість в розмірі 181634,41 грн., яка складається із 93657,28 грн. заборгованості за тілом кредиту та 87977,13 грн. заборгованості по пені і комісії.

Користуючись своїм право, з цієї заборгованості позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 137099,55 грн., яка складається із 93657,28 грн. заборгованості за кредитом та 43442,27 грн. заборгованості по пені і комісії.

У відзиві на позов відповідач вказав, що дійсно через життєві обставини 01.06.2018 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у заявку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Сума кредиту склала 70000,00 грн. Тривалий час сплачував відсотки за користування кредитом, але хвороба та скрутне фінансове становище через втрату роботи спричинили утворення заборгованості.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги, крім розрахунку кредитної заборгованості, посилається на витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб. При цьому позовна заява не містить підтверджень, що саме ці Умови були надані відповідачу для ознайомлення та він погодився з ними. Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки. Крім того, укладений сторонами кредитний договір не містить строку повернення кредиту.

Відповідач вказав, що розуміє, що має заборгованість по отриманому тілу кредиту та має намір погасити її найближчим часом, але кошти на погашення цієї заборгованості Банк зараховував на погашення процентів. У зв`язку із цим просить відмовити в задоволені позову.

У відповіді на відзив представник Банку вказав на безпідставність доводів відповідача, оскільки Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» перебувають в загальному доступі та у розумінні статей 641,644 ЦК України є публічною пропозицією на укладення договору позики.

Зазначив, що збільшення заборгованості за тілом кредиту відбулося за умовами підпункту 5.23 пункту 5 розділу ІІ Умов, відповідно до яких кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з Договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної у цьому пункті заборгованості: а саме відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за простроченні платежі згідно з Тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього Договору.

Відповідно до виписки всі поповнення до 01.11.2018 використовувалися відразу відповідачем на власні потреби, тобто на рахунку грошові кошти не залишалися. При цьому, відповідач вже виходив з пільгового періоду і частина коштів йшла на погашення нарахованих процентів. 14.12.2018 відповідач поповнив карту на 8500,00 грн. і після того до 17.03.2020 жодних поповнень не було.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

01.06.2018 між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

Анкета-заява не містить відомостей про розмір тіла кредиту (кредитного ліміту), строк дії кредитного договору, відсутня також інформація про розмір процентів за користування кредитом, комісії, неустойки (штрафу, пені).

Долучений до позовної заяви витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням Правління Банку №33 від 27.09.2017, яким передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписаний

Зазначена вище анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем.

Факт руху грошових коштів на особовому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 01.06.2018 по 17.03.2020, яка згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу.

Згідно виписки баланс на початок періоду становив 70000,00 грн.. Також випискою підтверджується, що відповідач постійно користувався кредитними коштами та здійснював погашення заборгованості, що відповідачем не оспорюється.

На підтвердження свого позову Банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором, згідно якого станом на 17.03.2020 утворилася заборгованість в розмірі 181634,41 грн., яка складається із 93657,28 грн. заборгованості за тілом кредитом та 87977,13 грн. заборгованості за пенею і комісією.

Користуючись своїм правом, з цієї заборгованості Банк просить стягнути з відповідача 137099,55 грн. заборгованості, яка складається із 93657,28 грн. заборгованості за кредитом та 43442,27 грн. заборгованості за пенею і комісією.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).

За положеннями частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті-заяві позичальника від 01.06.2018 розмір процентів за користування кредитом не зазначений.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути пеню та комісію.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням правління банку №33 від 27.09.2017, як невід`ємну частину кредитного договору.

Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням правління банку №33 від 27.09.2017, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: порядок нарахування відсотків та їх розміри, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та інші умови.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені та комісії, та, зокрема саме у зазначеному у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату комісії та пені, наданий банком витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Згідно з частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням правління банку №33 від 27.09.2017, який міститься у матеріалах справи та не визнається відповідачем і не містить його підпису, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01.06.2018, шляхом підписання анкети-заяви, в тому числі й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені.

Тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді комісію, а також неустойку, яка встановлена у формі сплати пені.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

У зв`язку із наведеним, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача пені та комісії в сумі 43442,27 грн.

Також суд не вповні мірі погоджується із позовними вимогами в частині розміру заборгованості по тілу кредиту, яка за розрахунком позивача складає 93657,28 грн.

Як вказано вище, наданими позивачем доказами не підтверджується досягнення між сторонами в належній формі умов щодо нарахування процентів, пені та комісії.

Із розрахунку позивача вбачається, що заборгованість по кредиту складає 93657,28 грн., а погашення заборгованості відповідачем відбувалося 01.08.2018 в розмірі 6000,00 грн., 17.10.2018 7000,00 грн., 21.10.2018 845,00 грн., 14.12.2018 8500,00 грн., всього на загальну суму 22345,00 грн.

Судом встановлено, що розмір кредиту на момент підписання сторонами анкети-заяви складав 70000,00 грн. Належних і допустимих доказів збільшення кредитного ліміту та його тримання відповідачем матеріали справи не містять, а тому суд вважає, що залишок по тілу кредиту складає 47655,00 грн. (70000,00 22345,00).

Враховуючи наведене та оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення із відповідача заборгованості, яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 47655,00 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають через недоведеність.

Доводи відповідача про наявність підстав для повної відмови в задоволенні позовних вимог суд відхиляє з огляду на наведене вище.

Так як позовні вимоги задоволено частково, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 730,44 грн. (2102,00 х 34,75%)

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором № б/н від 01.06.2018, яка станом на 17.03.2020 складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 47655,00 грн. (сорок сім тисяч шістсот п`ятдесят п`ять гривень 00 коп.), а також судовий збір в сумі 730,44 грн. (сімсот тридцять гривень 44 коп.).

В іншій частині вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 01.04.2021.

Суддя І.В.Коваленко