ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2718/20
Провадження № 4-с/210/3/21
У Х В А Л А

іменем України

"01" квітня 2021 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі Настич А. О.,

за участі:

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

третя особа - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар Валентина Івановича про скасування постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року винесену державним виконавцем та зобов`язати закінчити виконавче провадження №22226379 від 29.10.2010 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшла вищевказана скарга, в обґрунтування якої вказано, що Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист па виконання рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. По даному виконавчому листу № 2-2813 від 08.10.2010 року відкрито виконавче провадження № 22226379 від 29.10.2010 року.

01.03.2019 року державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котарем В.І. винесена постанова про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 у розмірі 42092.8 грн.

Винесення вказаної постанови обґрунтовано тим, що на момент виповнення повноліття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 84185,61 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Заборгованість яка утворилась на момент досягнення повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 84185,61 грн. станом на 04.05.2020 року погашена у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що з моменту набрання чинності частини 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідача виникло право на накладення штрафу на боржників у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, однак та обставина, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась до набрання чинності абз. З ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», що в свою чергу виключає можливість для застосування даної норми лід час прийняття оскаржу вальної постанови.

Присутній в судовому засіданні державний виконавець Котар В. І. вважав, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Котар Валентина Івановича не обґрунтована, а вимоги скаржника повинні бути залишені без задоволення з наступних підстав: 21.02.2019 син боржника ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття, заборгованість зі сплати аліментів на момент досягнення повноліття 21.02.2019 склала 84185,61 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Державним виконавцем керуючись ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження 01.03.2019 винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувача у розмірі 42092,80 грн., та згідно ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» нараховано виконавчий збір у розмірі 8418,56 грн., про що неодноразово повідомлялося боржнику на прийомах у державного виконавця та по телефону.

Постанова від 01.03.2019 про накладення штрафу ВП №22226379 на боржника у сумі 42092,80 грн. на користь стягувача станом на 23.06.2020 не оскаржена, а строк її оскарження пропущено.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_3 у задоволені вимог просив відмовити та закрити провадження по справі.

Третя особа ОСОБА_4 проти задоволення скарги заперечувала, просила відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Так, письмовими матеріалами справи встановлено, що Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист па виконання рішення Жовтневого районного суду Дніпропетровської по стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. По даному виконавчому листу № 2-2813 від 08.10.2010 року відкрито виконавче провадження № 22226379 від 29.10.2010 року (а.с. 4, 5).

22.01.2018 року державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на підставі постанови державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гольник О.М. від 26.12.2017 р про передачу виконавчого провадження № 22226379, винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 22226379, яке надійшло за місцем мешкання боржника АДРЕСА_1 ., розмір заборгованості по аліментам на момент прийняття виконавчого провадження склав 68900,00 грн.

21.02.2019 син боржника ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття, заборгованість зі сплати аліментів на момент досягнення повноліття 21.02.2019 склала 84185,61 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Державним виконавцем 01.03.2019 винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувача у розмірі 42092,80 грн., та згідно ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» нараховано виконавчий збір у розмірі 8418,56 грн. (а.с. 44).

Заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-2813 від 08.10.2010 виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу погашена боржником 09.04.2020 у повному обсязі (а.с. 52).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 71 Закону №1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Абзацом 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону №1404-VIII визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Зазначену статтю доповнено вказаною нормою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» № 2475-VIII від 03.07.2018, який вступив в дію з 28.08.2018 р.

Так, згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У свою чергу в пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначено, що частину першу статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, особа має нести відповідальність за діяння на підставі закону, що був чинним на час його вчинення, крім випадків, коли новий закон пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинення такого діяння.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не були правопорушенням.

Неприпустимість зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7).

Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 22.02.2017 р. у справі №6-2705цс16, тільки підтверджує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Викладене зазначено Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.12.2018 р. у справі № 810/78/16 (адміністративне провадження № К/9901/18547/18), від 22.12.2018 р. у справі № 826/364/18, від 23.11.2018 у справі № 355/818/17, від 16.10.2018 у справі № 819/982/13-а (адміністративне провадження № К/9901/6547/18), від 18.09.2018 р. у справі № 816/1053/16 (адміністративне провадження № К/9901/11963/18).

З огляду на зазначені вище обставини, притягнення заявника до відповідальності за порушення, яке передбачено абзацом 3 частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», є неправомірним, оскільки заявник не міг передбачити настання цієї відповідальності у зв`язку із несвоєчасністю такої сплати.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення скарги та скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу.

Керуючись ст.ст. 447, 448 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар Валентина Івановича про скасування постанови про накладення штрафу від 01.03.2019 року винесену державним виконавцем та зобов`язати закінчити виконавче провадження №22226379 від 29.10.2010 року - задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення штрафу від 01.03.2019 року винесену державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар В. І.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Котар В. І. та зобов`язати Металургійний відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області закінчити виконавче провадження №22226379 від 29.10.2010 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний суддею 02 квітня 2021 року.

Суддя: В. Є. Сільченко