Справа №597/189/20
Провадження №2/597/4/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2021 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Дудяка С.В.

з участю:

секретаря судових засідань Богдана В.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1 Вітюк-Заваринської І.Б.

відповідача 2 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Заліщицької міської ради Тернопільської області

в с т а н о в и в :

Позивач в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Заліщицької міської ради від 17.10.2008 року №1292, яким у нього незаконно, як він вважає, вилучили із землекористування земельну ділянку загальною площею 0,08 га, що в АДРЕСА_1 , яку в подальшому передали іншому громадянину - відповідачу 2 ОСОБА_2 . Також просить покласти на відповідачів понесені ним судові витрати по справі у загальній сумі 2569 гривень.

При цьому позивач покликається на те, що 24.01.1995 року рішенням сесії Заліщицької міської ради №23 йому виділено на праві постійного користування земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,0828 га у межах згідно з планом, яка розташована у АДРЕСА_1 . 25.12.1995 року він оформив правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку - державний акт на право постійного користування землею. 22.02.2008 року комісія створена для обстеження земельних ділянок на масиві " ІНФОРМАЦІЯ_1 " склала акт, у якому дійшла висновку, що деякі громадяни - користувачі земельних ділянок не використувують їх за призначенням на протязі 10 років, тому їх потрібно вилучити та надати інших громадянам. Оскаржуваним рішенням міської ради 17.10.2008 року затверджено вказаний акт постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та охорони довкілля про вилучення земельних ділянок та вилучено із його землекористування земельну ділянку площею 0,08 га. Цим ж рішенням його земельна ділянка передана відповідачу 2 ОСОБА_2 .

Позивач стверджує, що земельну ділянку незаконно вилучили з його землекористування, без його відому та згоди на це. Спірною землею він користується по даний час, ним завезені туди будівельні матеріали і він накопичує кошти для початку будівельних робіт.

А, тому, з урахуванням вищевикладеного позивач вважає, що оскаржуване рішення відповідча 1 прийнято без дотримання вимог чинного законодавства щодо порядку його прийняття і з цих підстав воно підлягає скасуванню.

Ухвалою суду 29.01.2020 року про відкриття провадження у справі відповідачу 1 надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин.

Представник відповідача 1 відзиву на даний позов у визначений судом строк не подала, в судовому засіданні позову не визнала, просить відмовити у його задоволенні.

Ухвалою суду 17.02.2020 року третю особу ОСОБА_2 залучено до участі у даній справі у якості співвідповідача, за його клопотанням.

Відповідач 2 відзиву на даний позов у визначений судом строк не подав, в судовому засіданні позову не визнав, просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача 1, відповідача 2, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами, позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного:

Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ТР №90 від 25.12.1995 року ОСОБА_1 рішенням ІІІ сесії XXII скликання Заліщицької міської ради Тернопільської області від 24.01.1995 року №23 надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,0828 га, що в АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Відповідно до положень ст.92 Земельного кодексу України (тут і далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно ст.95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Обов`язки землекористувачів передбачені ст.96 ЗК України, зокрема, землекористувачі зобов`язані: а) забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Законом можуть бути встановлені інші обов`язки землекористувачів.

Відповідно до положень ст.141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Рішенням Заліщицької міської ради Тернопільської області п`ятого скликання сімнадцятої сесії №1292 від 17.10.2008 року затверджено акт постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та охорони довкілля від 22.02.2008 року про вилучення земельних ділянок на масиві " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в м.Заліщики Тернопільської області, вирішено вилучити з землекористування ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 0,08 га по АДРЕСА_1 в рахунок земель ненаданих у власність та користування, надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,08 га по АДРЕСА_1 з подальшою передачею у власність за рахунок земель ненаданих у власність та користування, надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проектно-кошторисної документації на будівництво житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

Аналізуючи вищенаведені положення Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суд приходить до переконання, що невиконання землекористувачем - позивачем ОСОБА_1 свого обов`язку щодо використання наданої йому земельної ділянки за цільовим призначенням - будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських споруд, дало правову підставу комісії міської ради рекомендувати сесії міської ради вилучити земельну ділянку із землекористування.

Доказів, які б дали підставу дійти протилежного висновку, позивачем суду в судовому засіданні не надано. Також таких доказів не містять позовні матеріали позивача ОСОБА_1 .

У відповідності до ст.129 ч.3 п.4 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст.76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Також позивачем не доведено того, що спірною земельною ділянкою він користується по даний час, ним завезені туди будівельні матеріали.

Посилання позивача на ту обставину, що в акті від 22.02.2008 року, який на запит його представника надав йому відповідач 1, немає згадки про вилучення з його землекористування земельної ділянки, суд вважає такими, що не мають ключового значення у даній справі, оскільки позивачем оскаржується не згаданий акт постійної депутатської комісії, а рішення сесії міської ради, пунктом першим якого затверджено акт комісії від 22.02.2008 року.

Підстав сумніватися в тому, що такий акт було комісією складено, в суду не виникає. Дана обставина підтверджується показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Зокрема, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив суду, що у 2008 році працював у Заліщицькій міській раді на посаді землевпорядника і входив до складу комісії, яка проводила обстеження вулиць масиву "Сонячний", що в м.Заліщики, з метою виявлення земельних діялнок, які не використовуються землекористувачами за цільовим призначенням та вилучення в подальшому таких земель і передачу їх іншим громадянам для будівництва житлових будинків. Однією з таких ділянок, ймовірно, була земельна ділянка позивача, оскільки було встановлено, що її також не використовують за цільовим призначенням, про що було складено відповідні акти.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що у 2008 році працював у Заліщицькій міській раді начальником відділу і йому відомо про те, що працювала постійна депутатська комісія з питань земельних відносин та охорони довкілля, на підставів актів якої сесією приймалися рішення про вилучення земельних ділянок від землекористувачів, які не використовують земельні ділянки надані їм у користування за цільовим призначенням.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог і з підстав, зазначених позивачем та на підставі поданих доказів, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання незаконним та скасування рішення Заліщицької міської ради Тернопільської області п`ятого скликання сімнадцятої сесії №1292 від 17.10.2008 року, тому в задоволенні даного позову слід відмовити повністю.

Вирішуючи, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.92, 95, 96, 141 Земельного кодексу України, ст.ст.10, 11, 76-81, 89, 90, 141, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Тернопільської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Заліщицької міської ради Тернопільської області п`ятого скликання сімнадцятої сесії №1292 від 17.10.2008 року відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляцію, яка подається безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Повне найменування сторін справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач 1 Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області, , юридична адреса: м.Заліщики вул.С.Бандери 15-Б Тернопільської області;

відповідач 2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 13.08.2021 року.

Суддя

С. В. Дудяк