Справа № 129/2676/20
Провадження по справі № 2/129/308/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" квітня 2021 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді Дєдова С.М.,

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відсутність сторін та їх представників в місті Гайсині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду,

Встановив:

21.10.2020 р. до Гайсинського районного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду, згідно із яким позивач ОСОБА_1 заявив одну позовну вимогу, - зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на підставі судового наказу Гайсинського районного суду Вінницької області від 28.02.2020 р. по цивільній справі №129/602/20, на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 200 грн., із індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

23.10.2020 р. ухвалою Гайсинського районного суду відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Свої позовні вимоги, викладені у позовній заяві від 21.10.2020 р. позивач ОСОБА_1 обґрунтував тим, що з 26.02.2017 р. він, ОСОБА_1 із відповідачем ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , після народження сина ОСОБА_3 , вони декілька років проживали однією сім`єю, потім відповідач ОСОБА_2 почала зловживати алкогольними напоями та вести аморальний спосіб життя, у 2013 р. відповідач ОСОБА_2 залишила сім`ю і поїхала до Італії, де спільно проживала з іноземцем, неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився з ним, ОСОБА_1 , якого він виховував, влаштував до дитячого садка, а згодом до школи, матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 не надавала; він, ОСОБА_1 у зв`язку із хворобами не працював, в травні 2018 р. він, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який 12.09.2018 р. рішення Гайсинського районного суду задоволено; однак ОСОБА_2 ухилялась від сплати аліментів, про що долучено довідку Гайсинської ВДВС ГТУЮ у Вінницькій області від 14.11.2019 р.; після приїзду відповідача ОСОБА_2 із Італії, не звертаючи уваги на його, ОСОБА_1 заперечення, забрала неповнолітнього сина ОСОБА_3 , на постійне проживання в с. Кузьминці Гайсинського району Вінницької області, та після того як відповідачка ОСОБА_2 дізналася про свою заборгованість по аліментах, остання домовилася з ним, ОСОБА_1 про те, щоб він відмовився від заборгованості по аліментах, та у відповідь, пообіцявши не звертатися до суду з позовом про стягнення з нього, ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ; однак 27.02.2020 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про стягнення з нього, ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який 28.02.2020 р. виніс судовий наказ про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за яким зобов`язав його, ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2020 р. і до його повноліття; однак сплачувати аліменти він, ОСОБА_1 не спроможний, оскільки є безробітним та є інвалідом 2-ї групи, отримує в сумі 1712 грн., та інших доходів немає, постійно лікується та на кожний місяць витрачає на лікування до 500 грн., про що надав докази чеки з аптек, крім того щомісячно сплачує комунальні послуги в сумі 600 грн., а тому виходячи із його, ОСОБА_1 матеріального становища, останній немає можливості щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.а.с.10,11,14,15).

17.12.2020 р. відповідач ОСОБА_2 подала на позовну заяву позивача ОСОБА_1 відзив, в якому зазначила, що відповідно до судового наказу Гайсинського районного суду від 28.02.2020 р. з ОСОБА_1 на її, ОСОБА_2 користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму, до повноліття дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. Однак якщо існують в неї, ОСОБА_2 заборгованість перед ОСОБА_1 , це ніяк не впливає на розмір мінімуму аліментів на утримання неповнолітньої дитини, який ОСОБА_1 повинен сплачувати за законом, ОСОБА_1 ніякими хворобами не страждає, про що свідчить протокол обстеження в центрі сучасної діагностики «Нейромед», як і немає ніяких доказів, що останній є інвалідом 2-ї групи і йому і ОСОБА_1 лікування рекомендоване, а не є обов`язковим, в довідці ГУ ПФУ Вінницької області у Гайсинському районі зазначена пенсія по інвалідності і приховано кошти, які останній отримує за пенсією за віком, таким чином вважає вимоги позивача є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки його матеріальний стан практично не змінився, доходи ОСОБА_1 значно більші ніж останній вказав в позовній заяві, оскільки нелегально в гаражі за місцем свого проживання ремонтує транспортні засоби та отримує додатковий дохід (а.с.а.с.27-28).

07.04.2021 р. позивач в судове засідання не з`явився, письмово справу просив розглядати у його відсутність та вимоги позову задовільнити.

07.04.2021 р. відповідач в судове засідання не з`явилася, письмово справу просила розглядати у її відсутність, вимоги позову категорично не визнає та просила суду відмовити позивачу у задоволенні його вимог, викладених в позовній заяві.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, досліджених доказів та вимог закону, суд визнає за необхідне відмовити у задоволенні позову повністю з таких міркувань.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, встановив, що 28.02.2020 р. Гайсинським районним судом Вінницької області винесено судовий наказ у цивільній справі № 129/602/20 за заявою ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, який набув законної сили, та згідно із яким по суті заяви вирішив таке:

1. стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2020 р. і до повноліття дитини.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , 800 грн. за правничу допомогу.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави 210,20 грн. судового збору; що підтверджується копією зазначеного судового наказу (а.с.12).

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З часу винесення судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в такому розмірі його матеріальне становище не погіршилось, оскільки вагомих підтверджуючих доказів під час розгляду справи останній не подав.

Обставини хвороби ОСОБА_1 та долучених до справи протоколу обстеження головного мозку №1160 від 03.02.2020 р., та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №633927 від 03.03.2020 р., з огляду вищезазначених документів встановлено, що ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця та праця з нервово-емоційним навантаженням, заданий темп та ритм роботи.

Станом на час розгляду справи малолітній ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні.

Зазначені правовідносини регламентуються такими нормами права.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.3 ст. 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, схваленою резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91, -

1. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

2. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Найкращі інтереси дитини - це принцип зі сфери захисту прав дитини, що стосується прийняття рішень. В статті третій Конвенції ООН про права дитини говориться: «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». В оцінці найкращих інтересів дитини необхідно дотримуватись балансу «всіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини».

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки, відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; станом на час вирішення справи малолітній ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 та перебуває на її утриманні, яка особою із невеликим рівнем доходів; з часу ухвалення судового наказу Гайсинського районного суду Вінницької області від 28.02.2020 р. у цивільній справі № 129/602/20 за заявою ОСОБА_2 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 27.02.2020 р. і до його повноліття, матеріальне становище позивача не змінилось, а позивачем не надано належних, допустимих, достатніх доказів про погіршення його матеріального становища та втрати ним повної працездатності і неможливості отримувати доходи, а стороною відповідача вимоги позову не визнаються та надано докази про обставини того, що з часу винесення судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в такому розмірі його матеріальне становище не погіршилось, то підстав для зменшення розміру стягуваних аліментів не має, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Під час вирішення справи та ухвалення судового рішення суд не приймає та відхиляє твердження ОСОБА_1 про наявність захворювань та відсутність постійної роботи, низькі доходи платника аліментів, оскільки вказані обставини вже були враховані судом під час винесення судового наказу Гайсинським районним судом від 28.02.2020 р. у цивільній справі № 129/602/20 та визначенні розміру аліментів, а також наявність цих обставин не звільняють його від належного виконання батьківських обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, його сина ОСОБА_3 , на утримання якого стягуються мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, та який відповідно до ст. 182 СК України не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Інші пояснення та доводи позивача ОСОБА_1 про обґрунтованість заявленим ним позовних вимог, судом під час ухвалення рішення у справі відхиляються, оскільки дані твердження позивача повністю спростовуються викладеними в рішенні суду доводами та наявними у справі і дослідженими судом доказами.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду.

Суддя: