Справа № 502/207/21
УХВАЛА

13 квітня 2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Новицької А.І.

розглянувши клопотання

заступника начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Заводському району м. Мінськ

про

визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду

В С Т А Н О В И В:

10.02.2021 року до Кілійського районного суду Одеської області від Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання заступника начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Заводському району м. Мінськ про визнання і надання дозволу на примусове виконання заочного рішення суду Заводського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 19.10.2020 року про стягнення державного мита з ОСОБА_1 .

Вимоги клопотання обґрунтовано тим, що 19.10.2020 року заочним рішенням суду Заводського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 19.10.2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.10.2017 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 139; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 19.10.2020 року і до повноліття дитини, щомісячно в розмірі 25 % заробітку та/або іншого доходу в місяць, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 108 рублів; стягнуто з ОСОБА_1 державне мито в дохід держави в розмірі 76, 83 рублі.

Ухвалою судді від 16.03.2021 р. на підставі ч. 2 ст. 467 ЦПК України призначено розгляд клопотання заступника начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Заводському району м. Мінськ про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в судовому засіданні на 13 квітня 2021 року о 12:00 з повідомленням ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву згідно якої він зазначив, що державне мито по заочному рішенню суду Заводського району м. Мінськ Республіки Білорусь ним сплачено, про що надав відповідне платіжне доручення від 18.02.2021 року. У зв`язку зі сплатою державного мита по заочному рішенню суду, просив відмовити в задоволенні клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 467 ЦПК України, суд вважає можливим здійснити розгляд клопотання без участі ОСОБА_1 , оскільки його неявка не є перешкодою для розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши клопотання з додатками та додані ОСОБА_1 до заяви документи, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням суду Заводського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 19.10.2020 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 03.10.2017 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 139; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 19.10.2020 року і до повноліття дитини, щомісячно в розмірі 25 % заробітку та/або іншого доходу в місяць, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 108 рублів; стягнуто з ОСОБА_1 державне мито в дохід держави в розмірі 76, 83 рублі.

Зазначене рішення згідно довідки за підписом голови відповідного суду набрало законної сили 14.11.2020 року та на території Республіки Білорусь в частині стягнення в дохід держави державного мита в розмірі 108 рублів не виконувалось.

Разом з тим, заступник начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Заводському району м. Мінськ звернувся до компетентного суду України про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Заводського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 19.10.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 державного мита в дохід держави в розмірі 76 рублів 83 копійки.

Процедура визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні регламентована Розділом 9 Цивільного процесуального кодексу України.

За змістом ч.1 ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно зі ч.1 ст.464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до статті 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Україна та Республіка Білорусь є учасниками Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, яка ратифікована Україною Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10.11.1994 року № 240/94-ВР(далі - Мінська Конвенція).

Згідно зі статтею 51 Конвенції, кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін, зокрема, рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Згідно з ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст. 51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вищевказаної Постанови Верховного Суду України визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому, при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об`єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Згідно ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Таким чином, стягувана з боржника в Білоруських рублях сума підлягає перерахунку в гривню за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали суду.

За курсом Національного банку України станом на 16.03.2021 року 1 білоруський рубль дорівнює 10,6674 грн. Таким чином, суд визначає суму державного мита, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід держави Республіки Білорусь в розмірі національної валюти України: 819 гривень 58 копійок на користь Національного Банку Республіки Білорусь.

Відповідно до наданої копії платіжного доручення вбачається, що 18.02.2021 року ОСОБА_1 сплачено 2250,00 російських рублів державного мита на номер рахунку : BY24AKBB, отримувач ОАО «Сберегательный банк «Беларусбанк».

Разом з тим, сума державного мита присудженого до стягнення, в перерахунку на гривню становить - 819 гривень 58 копійок, а сплаче державне мито ОСОБА_1 станом на день сплати, а саме 18.02.2021 року в перерахунку на гривню становить 851, 52 гривню.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що Заочне рішення суду Заводського району м. Мінськ Республіки Білорусь ухвалене 19.10.2020 року, однак в клопотанні заступник начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Заводському району м. Мінськ просить надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Заводського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 14.11.2020 року.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання заступника начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Заводському району м. Мінськ про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Заводського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 19.10.2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави державного мита в розмірі 76 рублів 83 копійки.

Керуючись Конвенцією «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 року, Законом України «Про міжнародне приватне право», та ст.ст. 258-261, 353-355, 462-469 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника інспекції Міністерства по податкам та зборам Республіки Білорусь по Заводському району м. Мінськ про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников