Справа № 310/9642/19
2/310/154/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Борисенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 (представник ОСОБА_4 ) про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, у якому зазначила, що вона та відповідач, за участю рієлтора агентства нерухомості «Азов Експрес» ОСОБА_5 та директора агентства нерухомості «Улік» ОСОБА_6 уклали 22.10.2019 року попередній договір про намір заключити в подальшому договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При обговоренні умов та обов`язків сторони договору домовились, що відповідач гарантує встановлення автономного опалювання у квартирі, яку продає до 02.10.2019 року і якщо продавець виконає інші умови договору, то вони не пізніше 18:00 годин 02.11.2019 року укладають договір купівлі-продажу квартири у нотаріуса ОСОБА_7 . Вартість об`єкту нерухомості складала 531250 грн., що є еквівалентом 21250 доларів США. При цьому вона сплатила завдаток у сумі 15000 грн., що є еквівалентом 600 доларів США. ОСОБА_3 не дотрималась умов договору, оскільки не підключила автономне опалювання до 02.11.2019 року, тому вони перенесли строк укладення основного договору на 09.11.2019 року. Але 05.11.2019 року у кабінеті головного інженера Бердянського відділення ПАТ «Запоріжгаз» ОСОБА_8 їй стало відомо, що власник квартини надав недостовірну інформацію стосовно даних технічного паспорту на квартиру і при таких розбіжностях неможливе підключення газу. 09.11.2019 року її повідомили, що опалення не підключено, про що вона повідомила рієлтора, відповідача та нотаріуса. Таким чином, з вини відповідача, який не виконав умови договору і не підключив автономне опалення до 09.11.2019 року, договір купівлі-продажу не був укладений. Відповідач відмовилась повернути їй аванс у розмірі 15000 грн., тому просила стягнути з ОСОБА_9 аванс у сумі 15000 грн. та штраф у розмірі 15000 грн.

Позивач у відповіді на відзив на позовну заяву та в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просили їх задовольнити. Зазначила, що вона бажала придбати квартиру і сплатити обумовлені 521250 грн. її вартості, про що свідчить попередній договір. ОСОБА_3 гарантувала встановлення автономного опалення у квартирі, що було однією із головних вимог до помешкання, але не дотрималась умов договору. Відповідач заперечувала, але не надала доказів підключення до газопостачання котла опалювання квартири. Вважала, що порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, тому ОСОБА_3 зобов`язана повернути їй завдаток та додатково сплатити суму в розмірі завдатку або його вартості.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що дійсно вона та позивач 22.10.2019 року уклали попередній договір про намір укласти в подальшому договір купівлі-продажу належної їй на права власності квартири. При обговоренні умов та обов`язків вони домовились, що вона встановить газовий котел у квартирі. При цьому позивач сплатила їй завдаток. За взаємною згодою вони перенесли раніше узгоджений строк укладення основного договору на 09.11.2019 року. Станом на 04.11.2019 року автономне опалення було повністю змонтоване з установкою газового котла, запитана система опалення та перевірена робота газового котла. Позивач самовільно надала головному інженеру Бердянського відділення ПАТ «Запоріжгаз» ОСОБА_8 погашений технічний паспорт, в якому була зафіксована демонтована на час укладення попереднього договору перегородка між кухнею та вбиральнею, що не відповідало проекту по встановленню котла, чим зробила перешкоди в підключенні квартири до газу. У подальшому ОСОБА_1 помилково вважаючи, що вона не підключила автономне опалення повідомила нотаріусу про те, що укладення договору купівлі-продажу не відбудеться. Вважала, що саме з вини ОСОБА_1 не відбулося укладення договору, яка відмовилася сплачувати обумовлену у попередьому договорі суму вартості квартири. Просила в задоволення позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 порушила умови попереднього договору.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до договору про наміри укласти договір купівлі-продажу (попередній договір) від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 видала, а ОСОБА_3 отримала завдаток у сумі 15000 грн., що є еквівалентом 600 доларів США, які входять у загальну вартість відчужуваного нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підтвердження укладення договору відчуження і забезпечення його виконання (а.с.11).

Із розписки від 09.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 відмовляється повертати завдаток в сумі 600 доларів США, що є еквівалентом 15 000 грн. на підставі попередньої угоди від 22.10.2019 року і внесеними до неї змінами 02.11.2019 року в зв`язку з невиконанням покупцем умов договору (а.с.12).

Згідно частини 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Стаття 657 ЦК України передбачає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Суд вважає, що оскільки договір купівлі-продажу квартири підлягає нотаріальному посвідченню, то і попередній договір від 22 жовтня 2019 року повинен бути нотаріально посвідчений.

Статтею 220 ЦК України передбачено, що в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що попередній договір від 22 жовтня 2019 року про купівлю-продаж квартири не посвідчено нотаріально, тому він є нікчемним.

У статті 570 ЦК України зазначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердженні зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов`язання може мати місце лише у випадку наявності зобов`язання, тобто укладеного між сторонами договору, яким визначено предмет та його істотні умови, але судом встановлено, що попередній договір купівлі-продажу є нікчемним і не тягне за собою правових наслідків його укладення, а договір купівлі-продажу між сторонами укладений не був, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати передані кошти завдатком.

Таким чином, виходячи з вимог ч.2 ст.570 ЦК України суд приходить до висновку, що отримані ОСОБА_3 грошові кошти є авансом.

Оскільки правова природа отриманих відповідачем коштів визначена законом, то та обставина, що сторонами вони зазначені у договорі від 22.10.2019 року як завдаток правового значення не має і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст. 571 ЦК України.

Відповідач вважала, що грошові кошти передані ОСОБА_1 та отримані нею є завдатком і за ст. 571 ЦК України не підлягають поверненню, але із зазначеним неможливо погодитись, оскільки в судовому засіданні встановлено, що грошова сума, що була отримана ОСОБА_3 є авансом, а тому і правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком, що передбачені ст. 571 ЦК України не можуть бути застосовані, а посилання відповідача та його представника на них безпідставні.

Виходячи з викладеного відсутні підстави для стягнення з відповідача суми у розмірі завдатку в розмірі 15000 грн. на підставі ч.1 ст.571 ЦПК України.

Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Із договору від 22.10.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_3 отримала 15 000 грн. (а.с.11), але остання відмовилась їх повернути 09.11.2019 року, тому позовні вимоги про стягнення цих грошових коштів підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_3 безпідставно отримала грошові кошти в сумі 15 000 грн.

Судові витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.ст.133,141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 133,141,259,263-265,354,355 ЦПК України, ст.ст. 220,570, 571,635,657,1212 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15 000 грн. безпідставно набутих грошових коштів та 768,40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя