УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Булах Є.М.,

секретар судового засідання Яковлєва О.М.

справа №766/12484/20; провадження №2-п/766/66/21

учасники справи:

представник заявника (відповідача) Діяментович Д.Г.;

заявник (відповідач) ОСОБА_1 ;

представник позивача ОСОБА_2 ;

позивач ОСОБА_3 не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат Петрова О.О. до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, у якій просив поновити йому пропущений строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення; прийняти до провадження заяву про перегляд заочного рішення; скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заява обґрунтована тим, що заочним рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09.02.2021 року позов про стягнення аліментів було задоволено в повному обсязі.

Про існування вказаного рішення ОСОБА_1 дізнався від позивача в березні 2021 року, коли повернувся на територію України, а отримав лише 02.03.2021 року.

Жодної судової повістки, як це передбачено цивільним процесуальним законодавством відповідач не отримав, оскільки був відсутній на території України.

До того ж, в матеріалах справи наявні конверти з судовими повістками, які містять відмітку «за закінченням терміну зберігання», що також підтверджує факт неналежного повідомлення про час та місце розгляду справи.

Таким чином, володіючи інформацією стосовно перебування за кордоном відповідача суд вирішив ухвалити заочне рішення, позбавивши його можливості участі в розгляді справи та можливості надати свої письмові заперечення (відзив) щодо пред`явленого позову, надати суду докази.

Вважає, що сторона позивача ввела суд в оману та надала недостатні докази на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, натомість не надала доказів на підтвердження витрат саме в тому розмірі, що просить стягнути.

Між сторонами існує домовленість щодо сплати аліментів. Відповідно до якої щорічно ОСОБА_4 єдиним платежем сплачує аліменти на утримання дитини. До того ж, на прохання позивача ОСОБА_4 було неодноразово сплачено кошти на інші додаткові витрати та потреби дитини (на лікування зубів, одяг та інше).

Крім того, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Від даного шлюбу вони мають двох спільних дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на повному його утриманні.

Окрім того, на утриманні відповідача перебувають його батьки та бабуся, які не мають інших матеріальних ресурсів, та й сам ОСОБА_4 має ряд хронічних захворювань, у зв`язку із чим він проходить курси лікування та обстеження раз в півроку.

Відповідач отримує заробітну плату в розмірі, а саме 4 143 доларів США лише 4 місяці на рік, що становить третину всього року, а отже твердження про розмір заробітку ОСОБА_8 є хибним.

Тому наявні правові підстави для перегляду заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09.02.2021 року та призначення справи до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.03.2021 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення. Заяву про перегляд заочного рішення прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 01.04.2021 року.

У судовому засіданні заявник та його представник за ордером ОСОБА_9 заяву про перегляд заочного рішення підтримали та просили її задовольнити з підстав викладених у ній, а заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 09.02.2021 року скасувати і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача ОСОБА_2 заперечила проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення. Вказала, що дружина відповідача ОСОБА_5 була повідомлена про розгляд справи про стягнення аліментів та зверталася до неї задля врегулювання спору в позасудовому порядку. Зауважила, що наявність у ОСОБА_1 дітей від іншого шлюбу та дружини не повинно впливати на утримання малолітньої ОСОБА_10 , а доказів того, що батьки та бабуся відповідача потребують його допомоги та перебувають на його утриманні не надано. Факт несення ОСОБА_1 витрат на лікування хронічних захворювань спростовується тим, що він є моряком та ходить в рейси, а тому має належний стан здоров`я, а інакше не пройшов би медичне обстеження і не отримав би дозвіл на працевлаштування.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається у судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Тож за таких обставин, суд вважає за можливе розглянути питання про перегляд заочного рішення за відсутності позивача ОСОБА_3 , що у судове засідання не прибула, у присутності її представника, на підставі наявних у справі даних та доказів із фіксуванням судового засідання технічними засобами.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, матеріали заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що заява про скасування заочного рішення задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом зазначених положень чинного законодавства скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Наявність наведених вище обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу «res judicata», тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги про скасування заочного рішення, заявник посилається на те, що не був належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, а тому не знав і не міг знати про судові повістки та про час та дату розгляду справи, а отже був позбавлений можливості надати суду пояснення, доводити свою переконливість та заперечувати щодо задоволення позову.

ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому права такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було.

Поштовими повідомленнями №430, №636, №595, №626 підтверджується, що судом на виконання приписів п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України направлялися поштові повідомлення саме на адресу реєстрації ОСОБА_1 .. За приписами п. 4 ч. 8 вказаної статті днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За приписами ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду.

Отже, доводи заявника та його представника про неналежне повідомлення останнього про розгляд справи спростовується наведеним вище.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «(Ryabykh v. Russia», №52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Згідно роз`яснень наданих у інформаційному листі Верховного суду України Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах вбачається, що непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Доказів, які мають істотне значення для справи в розумінні ст.288 ЦПК України заявником не надано.

З урахуванням вищезазначеного, доказів для скасування заочного рішення заявником не надано, тому заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 258-261, 287-289 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про перегляд заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області у справі за позовом ОСОБА_3 , в інтересах якої на підставі ордеру діє адвокат Петрова О.О. до ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що у відповідності до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 01.04.2021 року.

Суддя Є.М. Булах