Номер провадження: 22-ц/813/5952/21
Номер провадження: 22-ц/813/5950/21
Номер справи місцевого суду: 501/4486/14-ц
Головуючий у першій інстанції Журавель П. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство закритого типу екологічно - комерційно-промислове підприємство «Екопром»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 вересня 2014 року, ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області ід 03 вересня 2014 року у складі судді Журавля П.І.,

в с т а н о в и в:

В липні 2014 року АТЗТ Екологічно-промислове підприємство «Екопром» звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17.07.2005, яким задоволено позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства закритого типу екологічно-комерційно-промислового підприємства «Екопром» про визнання угоди дійсною та визнання права власності на придбане нерухоме майно. У заяві посилалися на те, що після закінчення розгляду цієї справи були виявлені обставини, які унеможливлюють виконання рішення суду, до керівника підприємства звернувся акціонер, який повідомив про необхідність погашення боргів за рахунок майна, що належить підприємству, і керівник підприємства не мав права укладати договір купівлі - продажу майна зі ОСОБА_1 без оцінки майна та попередньої згоди загальних зборів товариства. ОСОБА_1 не повідомила керівника АТЗТ екологічно-промислове підприємство «Екопром» про рішення зборів, яким було заборонено керівнику проводити відчуження майна, відтак він не мав достатній обсяг повноважень на укладання угоди.

На час подання заяви справу знищено, ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.08.2014 відновлене втрачене провадження №2-2182/2005 за позовною заявою ОСОБА_1 до АТЗТ ЕПП «Екопром» про визнання угоди дійсною, визнання права власності на всі об`єкти нерухомого майна згідно договору купівлі - продажу.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 03 вересня 2014 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 грудня 2005 року скасовано за нововиявленими обставинами, призначено розгляд справи на 08.09.2014.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08 вересня 2014 року узадоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства закритого типу екологічно-комерційно-промислового підприємства «Екопром» про визнання угоди дійсною і визнання права власності на нерухоме майно відмовлено; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і 6-м, до складу якого входять об`єкти: АДРЕСА_1, основні: Літ. А - склад - загальна площа будівлі згідно характеристиці будинку складає 546,2 м.2. Згідно журналу внутрішніх обмірів - 518,6 м.2 (загальний внутрішній обмір будівлі). Літ. Г - адміністративна будівля - загальна площа будівлі згідно характеристиці будинку складає 201,4 м.2. Згідно журналу внутрішніх обмірів - 202,1 (загальний внутрішній обмір будівлі). Літ. Д. - пункт охорони - загальна площа будівлі складає 29,6 м.2. Згідно журналу внутрішніх обмірів 19,5 м.2 (загальний внутрішній обмір будівлі). Допоміжні: Літ. Б - ангар - 443,3 м.2 (під забудовою), Літ. В - вбиральня - 4,0 м.2 (під забудовою), Літ. Е - ел. щитова - 3,8 м.2 (під забудовою), Літ. Ж - сарай - 26,9 м.2 (під забудовою), Літ. З - котельна - загальна площа будівлі згідно характеристиці будинку складає - 23,0 м.2. № 1-1, І - дворові споруди. Площа Праці, 6-м. Основні: Літ. А - магазин - павільйон - загальна площа будівлі згідно характеристиці будинку складає - 146,4 м.2. Згідно журналу внутрішніх обмірів - 131,8 м.2 (загальний внутрішній обмір будівлі).

ОСОБА_2 подав апеляційні скарги, в яких просить скасувати ухвалу суду від 03.09.2014 про скасування рішення за нововиявленими обставинами, а також рішення суду від 08.09.2014.

Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що 29.01.2009 між ОСОБА_3 таОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що складаються з: Літ. А - склад, Літ. Г - адміністративна будівля, Літ. Ж - сарай, Літ. Б - ангар, Літ. Д. - пункт охорони, Літ. З - котельна, Літ. В - вбиральня, Літ. Е - щитова, №1,2,І - дворові споруди, загальною площею 740,2 кв.м. 27.04.2011 право власності на цей об`єкт було зареєстровано КП «БТІ» за ОСОБА_3 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, а ОСОБА_2 є його сином і спадкоємцем. Останній звернувся до приватного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право власності на спадкове майно, на що нотаріус повідомив, що нерухомістю володіє ОСОБА_4 , право власності якого зареєстроване 14.02.2019 і який є головою комісії з припинення АТЗТ «Екопром». До ОСОБА_4 , а саме з 05.02.2019 по 14.02.2019 об`єктом володіло Акціонерне товариство закритого типу екологічно-комерційно-промислове підприємство «Екопром», право власності було зареєстроване 05.02.2019 на підставі, у тому числі й рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 вересня 2014 року. В договорі від 29.01.2009 зазначається, що об`єкт нерухомості загальною площею 740,2 кв.м. тарозташований за адресою: АДРЕСА_2 , в той час як в рішенні Іллічівського міського суду Одеської області від 12 грудня 2005 року зазначається адреса спірного нерухомого майна - АДРЕСА_3 , загальною площею 1421,6 кв.м. На момент звернення АТЗТ «Екопром» із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами минуло майже 10 років, тобто сплинули строки на звернення, а у суду не було повноважень на задоволення такої заяви. На момент розгляду справи в суді першої інстанції та при прийнятті оскаржуваного рішення спірне майно вже належало ОСОБА_3 , але його не було залучено до участі у справі. Обставини, визнані нововиявленими, такими не є, вони є підставою для звернення з апеляційною скаргою чи окремим позовом про визнання правочину недійсним. Правочин між ОСОБА_3 таОСОБА_1 не було визнано недійсним чи скасовано. Щодо незаконності ухвали суду, то в кожному процесуальному документі, що наявний в матеріалах справи, різні номери цивільної справи. В матеріалах справи відсутня заява про відновлення провадження. Суд першої інстанції порушив принцип недопустимості повторної участі судді, що передбачене у ст. 21 ЦПК України в редакції від 04.06.2014, у зв`язку з чим суддя Журавель П.І. повинен був заявити самовідвід. АТЗТ ЕКПП «Екопром» порушило строк на звернення з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.Як на підставу для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, АТЗТ ЕКПП «Екопром» здійснило посилання саме на п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України в редакції від 04.06.2014. В матеріалах справи відсутня позовна заява. На момент розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами спірне майно вже належало ОСОБА_3 , але його не було залучено до участі в розгляді справи. Обставини, визнані нововиявленими, такими не є, вони є підставою для звернення з апеляційною скаргою чи окремим позовом про визнання правочину недійсним.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників процесу, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд, не навів жодного мотиву або встановленої обставини, яка б надала право перегляду рішення за нововиявленими обставинами, обмежився цитуванням ч.1ст.361 ЦПК України про те, що є правом для перегляду рішення суду.

При цьому судом допущене порушення норм процесуального права, які свідчать про незаконність ухвали суду та рішення, що унеможливлює залишення їх в силі, виходячи з наступного.

За імперативним приписом п.1ч.2ст.423 ЦПК України рішення, або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно до п.1ч.3ст.424 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ч.5ст.21 ЦПК України в редакції, що була чинною на час розгляду заяви, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цій справі.

Суд першої інстанції при розгляді заяви проігнорував зазначені норму закону, переглянув рішення суду поза межами строків, встановлених законом, майже через 9 років після набрання рішенням законної сили, обставин для перегляду не навів, судові рішення ухвалені неповноважним складом суду.

Поза увагою суду залишилися фундаментальні принципи цивільного процесу, а також принципи Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, право на справедливий судовий розгляд, непорушність права власності, а також принцип правової визначеності для учасників провадження.

Встановлено, що 29.01.2009 ОСОБА_1 , набувши право власності на об`єкти нерухомого майна за рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12.12.2005 у справі №2-2182/2005, продала нерухоме майно ОСОБА_3 , уклавши договір купівлі-продажу майна, посвідчений нотаріально.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, ОСОБА_2 є його сином та спадкоємцем, своєчасно прийняв спадщину, відтак йому належить право вимоги.

Зважаючи на викладене, ухвала та рішення суду не відповідають вимогам закону, підлягають скасуванню.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до пункту 8 статті 129 Конституції України одним із фундаментальних принципів правосуддя є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплюють частина третя статті 2 ЦПК України та частина друга статті 2 ГПК України, які встановлюють, що одними з основних засад (принципів) як цивільного так і господарського судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства у їх сукупності, слід дійти висновку про те, що як цивільне процесуальне так і господарське процесуальне законодавство містить у відповідних главах процесуальних кодексів «Перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами» положення, які окремо регламентують та прямо передбачають право на оскарження судового рішення, ухваленого за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, встановлюючи, що таке судове рішення (рішення, ухвала, постанова) може бути переглянуте на загальних підставах.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є джерелом права (стаття 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») право на доступ до суду не є абсолютним (рішення ЄСПЛ у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom»). Однак, застосовані обмеження не можуть обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права. Більш того, обмеження не входить у сферу застосування статті 6 § 1, якщо не переслідує «законну мету» і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (Ashingdane v. the United Kingdom (Ашинґдейн проти Сполученого Королівства), § 57; Fayed v. the United Kingdom (Файєд проти Сполученого Королівства), § 65; Markovic and Others v. Italy (Марковіч та інші проти Італії) [ВП], § 99).

ЄСПЛ у своїй практиці також зазначає, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA («Зубац проти Хорватії») від 5 квітня 2018 року).

Таким чином, не можна розцінювати відсутність вказівки щодо апеляційного так і касаційного оскарження ухвал, які постановлюються за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, як обмеження права на відповідне оскарження таких ухвал всупереч положенням Конституції України, основним засадам (принципам) цивільного та господарського судочинства за наявності відповідного законодавчого регулювання, викладеного у спеціальній процесуальній нормі.

Така правова позиція викладена у постанові ВП ВС від 05.06.2019 справа №760/20599/15ц, провадження №14-207цс19, відтак є обов`язковою для застосування.

Право на вирішення долі заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами належить суду першої інстанції, який ухвалив рішення (ч.1ст.425 ЦПК України), суд апеляційної інстанції при розгляді заяви не може вважатися судом, встановленим законом, тому з огляду на викладене, та відсутність іншого шляху відновлення порушеного права ОСОБА_2 , апеляційні скарги підлягають задоволенню, судові рішення - скасуванню, а заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду (зі стадії відкриття провадження).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 вересня 2014 року, ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області ід 03 вересня 2014 рокускасувати.

Заяву Акціонерного товариства закритого типу Екологічно-промислове підприємство «Екопром» про перегляд рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 грудня 2005 року у справі №2-2182/2005 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 05.04.2021.

Головуючий:

Судді: