Справа № 357/2853/21
Провадження 2-о/357/84/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя - Цукуров В. П. ,

секретар судового засідання - Чайка О.В., ,

за участю представника заявника - адвоката Степаненко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в м.Біла Церква Київської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Білоцерківська міська рада Київської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі за текстом - «Заявник») звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років.

В обґрунтування заявлених вимог Заявник посилається на наступні обставини.

У 1990 року вона познайомилась з ОСОБА_2 , з якою вони разом працювали на Шинному заводі Білоцерківського виробничого об`єднання шин та РАІ в м.Біла Церква.

У 1998 році ОСОБА_2 була звільнена з роботи у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я за п.2 ст. 40 Кодексу закону України про працю.

З 42 років ОСОБА_2 залишилась без роботи та жодних засобів для існування. На день смерті ОСОБА_2 отримувала пенсію в розмірі 1 825,00 грн. довічно.

Заявник стала для ОСОБА_2 як рідна мати та вона почала піклуватися за нею, вони мали спільний побут, проживали та вели спільне господарство, проводили дозвілля разом, здійснювали ремонт, мали спільний бюджет. Так як стан здоров`я ОСОБА_2 був незадовільний, в зв`язку з надмірною вагою, що перевищувала 200 кг, Заявник неодноразово викликала карету швидкої допомоги, аварійно-рятувальний загін, пожежну безпеку для безпечного транспортування та переміщення ОСОБА_2 на лікуванні до Міського центру первинної медико-санітарної допомоги №2.

Так як стан здоров`я ОСОБА_2 різко погіршився, тому всі матеріальні потреби за її доглядом, в тому числі в медичних закладах, придбання ліків для підтримання її стану, та продуктів харчування, здійснювала Заявник.

Заявник здійснила утеплення фасадного балконного блоку помешкання, де вона фактично проживала разом з ОСОБА_2 в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала оплату комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_1 , по особовому рахунку померлої ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_2 набула у власність нерухоме майно у вигляді квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Київській області, актовий запис №1/88.

Крім того, Заявник здійснила поховання ОСОБА_2 за власні кошти. Спадкоємці у ОСОБА_2 відсутні.

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А. з питання оформлення спадкових прав.

30.04.2020 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до приватного нотаріуса Дерун А.А. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 .

Відповідно до п.4.2 п.4 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» доказом родинних та інших відносин спадкоємців із спадкодавцем є: свідоцтво органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 не надала документи для доказу родинних стосунків з померлою - ОСОБА_2 , 30.04.2020 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину не нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , відповідно до постанови №109/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

За таких обставин, уточнивши свої позовні вимоги, заявник просила встановити факт проживання однією сім`єю понад п`ять років з 2013 року до часу відкриття спадщини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , як спадкоємця четвертої черги спадкування з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник Заявника вимоги заяви підтримала, надала суду аналогічні пояснення, просила її задовольнити.

Заявник у жодне судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник заінтересованої особи - Білоцерківської міської ради Київської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 27.04.2021 року засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшли письмові пояснення щодо заяви, в яких представник зазначив, що з наданих письмових доказів Заявника, не вбачається доведення факту постійного проживання та ведення спільного господарства, участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життя сім`ї для якої характерним є також наявність взаємних прав та обов`язків, інших ознак сім`ї. Просив суд розглянути справу за відсутності представника заінтересованої особи (а.с. 48-50).

26.07.2021 року в судовому засіданні допитана за клопотанням представника Заявника у якості свідка ОСОБА_3 , пояснила суду, що Заявника знає приблизно 30-35 років, оскільки раніше вони проживали в одному селі Мала Антонівка, а в 1988 році отримали квартири в одному будинку в м.Біла Церква та проживають там до цього часу. ОСОБА_2 , яка померла у 2019 році, також була власником квартири у цьому будинку. ЇЇ звільнили з роботи і вона більше 5 років була без пенсії. При цьому, Заявник носила її їжу із свого дому, де готувала та приносила до квартири ОСОБА_2 . Більше родичів у померлої не було. У шлюбі вона не перебувала, дітей у неї не було. Одного разу свідок заходила до квартири померлої, коли її забирала швидка допомога. Заявник іноді ночувала у ОСОБА_2 приблизно разів 20-25, коли та хворіла. Також Заявник відвідувала ОСОБА_2 , у лікарні, а після її виписки звідти, була коло неї. ОСОБА_2 їй довіряла. Похованням також займалася Заявник. Відомості про взаємні права та обов`язки між Заявником і ОСОБА_2 їй не відомі.

26.07.2021 року в судовому засіданні допитана за клопотанням представника Заявника у якості свідка ОСОБА_4 , пояснила суду, що знає Заявника з 1988 року, коли вони отримували квартири у будинку АДРЕСА_2 . Також вона знала ОСОБА_2 , яка хворіла та померла у 2019 році. За життя вона також проживала у цьому будинку. Заявник у всьому підтримувала ОСОБА_2 , допомагала. Заявник готувала у себе їжу для неї та приносила до ОСОБА_2 . Вона жодного разу не бачила щоб до ОСОБА_2 хтось приїзжав з близьких або родичів. Відомості про взаємні права та обов`язки між Заявником і ОСОБА_2 їй не відомі.

Суд, вислухавши пояснення представника Заявника та свідків, дослідивши матеріали даної цивільної справи, у тому числі матеріали спадкової справи, приходить до висновку про те, що заявлені вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

Як убачається з витягу з реєстру територіальної громади м.Біла Церква, індексний номер витягу:15.2-03/20283 від 01.12.2020 року, Заявник зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.12).

Згідно з довідкою №39 від 22.12.2020 року, виданою ОСББ «Шинник», померла ОСОБА_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та разом з нею фактично проживала, вели спільне господарство гр. ОСОБА_1 з 01.12.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (день смерті ОСОБА_2 ) (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області серії НОМЕР_1 , актовий запис №1788, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.68).

На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно померлій ОСОБА_2 належала квартира АДРЕСА_4 (а.с.90).

Згідно з довідкою №110 від 25.06.2020 року, виданою Малоантонівським старостинським округом №4 Білоцерківського району Київської області Узинська міська рада, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вона дійсно провела поховання гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за власний рахунок (а.с.11).

Як убачається із матеріалів спадкової справи, завірені копії якої було надано суду приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Дерун А.А., 10.02.2020 року Заявник звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с. 67).

Як убачається із наявних у спадковій справі роз`яснення про відмову у прийнятті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.04.2020 року та постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.04.2020 року нотаріусом було відмовлено Заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , оскільки Заявник не надала документи для доказу родинних стосунків з померлою, а також на її ім`я не було посвідчено заповіту (а.с.88, 89).

Крім того, із наявної у матеріалах спадкової справи, наданої нотаріусу довідки №5 від 07.02.2020 року, виданої ОСББ «Шинник», убачається, що померла ОСОБА_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 і до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 проживала за даною адресою одна (а.с. 69).

Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому суд зазначає, що необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем є доведеність факту її спільного проживання з ОСОБА_2 , як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років до дня смерті спадкодавця ОСОБА_2 . Заявник проживала з покійною по сусідству і вона, маючи власне житло, надавала спадкодавцю допомогу в догляді та по господарству, що не є тотожним із фактом проживання однією сім`єю. Доказів саме проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, взаємних прав та обов`язків, Заявником суду не надано.

До таких висновків дійшов і Верховний Суд в аналогічній справі, залишивши без задоволення касаційну скаргу особи, яка проживала по сусідству з померлим, надавала тому за життя допомогу та не довела факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю (постанова від 27.05.2021 року у справі №552/196/20).

При цьому суд критично оцінює надану Заявником довідку №39 від 22.12.2020 року, видану ОСББ «Шинник» в частині того, що померла ОСОБА_2 проживала разом та вела спільне господарство з ОСОБА_1 з 01.12.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (день смерті ОСОБА_2 ), оскільки не визнає цей доказ допустимим. Крім того, раніше видана приватному нотаріусу довідка №5 від 07.02.2020 року, видана ОСББ «Шинник», містить відомості про те, що померла ОСОБА_2 проживала за вказаною адресою одна.

Виходячи із змісту заяви, пояснень представника Заявника та свідків, суд приходить до висновку про те, що між Заявником ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_2 склалися правовідносини, які мають ознаки договору довічного утримання (догляду), що є предметом регулювання гл.57 ЦК України. Заявник дійсно забезпечувала померлу сусідку та доглядала за нею. Втім, відповідного договору між ними укладено не було.

Розглянувши заяву на підставі наданих Заявником та витребуваних судом доказів, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви.

Судові витрати залишаються за Заявником.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Білоцерківська міська рада Київської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років - відмовити.

Судові витрати залишити за заявником.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду безпосередньо або через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02.08.2021 року.

СуддяВ. П. Цукуров