Справа № 634/534/21
Провадження № 2/634/258/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2021 року

Сахновщинський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді: Єрьоміної О. В.,

при секретарі: Дороніної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Сахновщина Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Біле Володимирецького району Рівненської області помер ОСОБА_2 , який до дня смерті проживав у с.Мар`ївка Сахновщинського району Харківської області.

ОСОБА_2 проживав разом з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 , являлася матір`ю позивача.

За життя позивач підтримував з покійним ОСОБА_2 добрі стосунки, вважали один одного близькими людьми, допомагав матеріально та по господарству. Після його смерті утримував його домоволодіння у нормальному стані разом з іншими родичами.

Приблизно на початку 2020 року від своєї сестри ОСОБА_4 , яка проживає в с.Мар`ївка, він дізнався, що вона випадково знайшла у колишньому домоволодінні матері, що розташоване по АДРЕСА_1 , документи ОСОБА_2 , а саме: копію паспорта, ксерокопії документів на землю, трудову книжку.

Оскільки оригіналів документів на землю ОСОБА_2 не знайшов, він звернувся до Олійниківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, де дізнався, що ОСОБА_2 у сільській раді було складено заповіт від 29.08.2001 року, за яким він заповів позивачу земельну ділянку, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серія ІУ-ХР №041713, зареєстровану в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №487 від 14.03.2021 року.

Після смерті ОСОБА_2 ніхто не висловив наміри прийняти спадщину і ніяких дій для її фактичного прийняття не вживалося.

Оскільки будь-яких близьких родичів у ОСОБА_2 не залишилося позивач звернувся до Сахновщинської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

09.04.2021 року державним нотаріусом Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому йому було запропоновано звернутися до суду з даним позовом.

Позивач вказує, що про існування письмового заповіту ні йому, ні його родичам не було відомо. Оригінал заповіту у сім`ї не зберігся.

Позивач вказує, що спору про спадкування не має, спадщина не визнана відумерлою, Заповіт недійсним не визнавався.

На підставі викладеного просить надати йому додатковий строк в шістдесят днів для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Біле Володимирецького району Рівненської області.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надали до суду письмові заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, просить прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги позову є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Біле Володимирецького району Рівненської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 . Свідоцтво про смерть видане виконавчим комітетом Біленської сільської ради Володимирецького району Рівненської області (а.с. 13).

Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу вбачається, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 присвоєне прізвище ОСОБА_6 . (а.с.17).

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записана ОСОБА_5 . (а.с.19).

Відповідно до копії довідки виданої Олійниківським старостинським округом Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області від 12.04.2021 року №02-19/59, ОСОБА_7 дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 з лютого 1984 року і по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_1 (а.с.20) .

Судом також встановлено, що згідно копії довідки виданої Олійниківським старостинським округом Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області 12.04.2021 року №02-19/59, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав і був зареєстрований з лютого 1984 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_1 (а.с. 21).

Відповідно до копії дублікату Заповіту складеного 29.08.2001 року та посвідченого секретарем Олійниківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області Патлатою К.Л. вбачається, що ОСОБА_2 належну йому земельну ділянку посвідчену Державним Актом на право приватної власності на землю серія ІУ-ХР №041713, зареєстровано в Книзі записів державних Актів на право приватної власності на землю за №487 від 14.03.2001 року, заповів ОСОБА_1 . (а.с.22) .

Згідно копії Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) заповідачем вказаний ОСОБА_2 , дублікат заповіту (видано на заповіт №40332038): номер у спадковому реєстрі : 65687229 від 10. 03. 2020 року (а.с.23).

Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ХР №041713, ОСОБА_2 , на підставі рішення Олійниківської сільської ради від 24.01.2001 року №3, передана у приватну власність земельна ділянка площею 7,04 га, яка розташована на території Олійниківської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 487 (а.с.24).

Відповідно до довідки завідувача Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області Килюшик А.А. вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Володимирецькій районній державній нотаріальній конторі Рівненської області згідно даних зі Спадкового реєстру спадкову справу не заведено (а.с.38).

Відповідно до інформації Сахновщинської державної нотаріальної контори Харківської області, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 в нотаріальній конторі спадкова справа не заводилася. Заяв від спадкоємців померлого до нотаріальної контори не надходило.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори 09.04.2021 року з проханням про видачу Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, для звернення до суду за продовженням строків на прийняття спадщини. Постанова була винесена і видана ОСОБА_1 08.04.2021 року за вихідним №204/02-31 (а.с.40-41).

Таким чином після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на майно, що належало йому на момент смерті.

Також судом встановлено, що позивач пропустив шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами справи.

Позивач у визначений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її .

Згідно ч. 1ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 6 п. 24 постанови № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Позивач посилається на те, що він пропустив шестимісячний термін для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , оскільки ні йому, ні його родичам про існування заповіту не було відомо, а дізнався вже поза межами строку, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України. Крім того, позивач проживав окремо від спадкодавця у м.Первомайський Харківської області.

Оригінал заповіту не зберігся. Інших причин позивач не зазначив.

Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно до норм чинного ЦПК України доказами можуть бути показання свідків, які викликаються в суд за заявою учасників справи; допитуються в судовому засіданні та попереджаються про кримінальну відповідальність.

Даних, які підтверджували, що позивачу стало відомо про наявність заповіту лише на початку 2020 року у Олійниківській сільській раді Сахновщинського району, тобто вже після 5 років з дня відкриття спадщини, як зазначає позивач, матеріали справи не містять.

У позовній заяві позивач не зазначає інших обґрунтованих підстав, які б перешкоджали йому звернутися до нотаріуса із заявою, про прийняття спадщини, більше шести років, з часу відкриття спадщини.

При цьому сам позивач вказує про те, що про наявність заповіту дізнався лише на початку 2020 року, а з позовом до суду про визначення додатково строку для прийняття спадщини звернувся лише 20.05.2021 року, тобто з моменту його обізнаності про наявність заповіту і до звернення до суду минуло більше року.

Так, суд відноситься критично до стверджень позивача, про те що він не знав про наявність заповіту протягом п`яти років, тоді як у позовній заяві вказує на те, що з ОСОБА_2 , який проживав з його матір`ю, яка померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , були добрі стосунки, він йому допомагав матеріально та по господарству, а після його смерті фактично утримував домоволодіння у належному стані і лише на початку 2020 року після знаходження в домоволодінні, де проживав померлий ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , сестра ОСОБА_4 , знайшла, зокрема, документи на земельну ділянку і після звернення до сільської ради він дізнався про наявність заповіту, так як окрім пояснення позивача, ці дані ніякими доказами не підтверджуються, зокрема поясненнями свідків.

Факт реєстрації дублікату заповіту у реєстрі 10. 03. 2020 року свідчить про те, що відсутній оригінал заповіту.

Отже вважаю, що необізнаність позивача про наявність заповіту протягом такого тривалого часу без надання належних та допустимих доказів, звернення до суду з позовом більше ніж чим через рік після того як дізнався про наявність заповіту не може бути визнана поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України є переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачу було відомо про факт смерті спадкодавця, який на момент смерті проживав один, враховуючи що позивачем та його представником не надано жодних належних та допустимих доказів щодо підтвердження наявності поважних причин з яких позивачем було пропущено визначений законом строк для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 89, 206, 211, 229, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сахновщинської селищної ради Красноградського району Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Сахновщинський районний суд Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.08.2021 року.

Суддя: