печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Шимченко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерне товариство «Українська залізниця», про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В. перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання наказу про звільнення незаконним та його скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.04.2021 позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ Акціонерного товариства «Українська залізниця» № 1897/ос від 18.09.2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» з 23.09.2020 на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного фахівця відділу економічної безпеки та запобігання корупції Одеського регіонального управління Департаменту економічної та інформаційної безпеки AT «Укрзалізниця» з 23.09.2020.

12.05.2021 позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду посилаючись на те, що судом при ухваленні рішення суду від 29.04.2021 не було надано оцінку судовим витратам на правничу допомогу. Заявник вказує, що не був присутній на останньому судовому засіданні, про прийняте рішення дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому не мав можливості надати додаткові докази на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу. Заявник просить ухвалити додаткове рішення у справі № 757/46673/20-ц та стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

Заявник в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не 'явився, про розгляд справи повідомлені належним чином, надав клопотання про ухвалення додаткового рішення. Проти ухвалення додаткового судового рішення заперечував.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку про залишення заяви позивача без розгляду.

Ухвалення додаткового рішення. Згідно із ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи, що позивач не був присутній на останньому судовому засіданні. В клопотанні про ухвалення додаткового судового позивач зазначає, що про винесене рішення він дізнався з Єдиного державного реєстру судових рішень, тому не мав можливості подати докази витрат на правничу допомогу у встановлений законом строк. Відповідач не погоджується із даним твердженням та зазначає, що позивач не подав у встановлений законом строк належні докази, тому просить суд відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи 11.05.2021 позивач надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а разом із заявою надав і копію акту приймання-передачі послуг від 15.04.2021 та копію довідки про отримання коштів від 15.04.2021. Дані документи визначають перелік послуг наданих адвокатом та отримання адвокатом коштів від позивача за дані послуги. Суд зазначає, що такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В матеріалах справи не міститься письмових відомостей про наміри подати докази на визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Не було це зроблено і в усному порядку так як ні позивач ні його представник не були присутніми на жодному судовому засіданні.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено в постанові ВП ВС від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16. Разом з тим, заявником не надано підтверджуючих документів про оплату правової допомоги.

В такому разі суд обмежений можливістю враховувати поданий позивачем акт приймання-передачі послуг від 15.04.2021 та довідку про отримання коштів від 15.04.2021.

Вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Вже після прийняття рішення у цій справі і після закінчення п`ятиденного строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач надав розрахунок понесених ним витрат на професійну правничу допомогу.

Суд вважає, що позивач пропустив строк для подання доказів понесених витрат. При цьому у своєму клопотанні позивач не просив поновити пропущений процесуальний строк.

У зв`язку з цим Суд вважає, що в частині вирішення питання про стягнення витрат у розмірі 15000 грн заяву позивача необхідно залишити без розгляду. Дані докази були надані позивачем поза межами строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Така ж позиція викладена у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Великої Палати Верховного Суду.

Згідно із ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно із ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи норми ст.ст.27,31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Керуючись ст.ст.141,270 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через районний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Остапчук Т.В.