Провадження № 2/127/2690/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.03.2021 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Мельник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу і визнання майна спільною сумісною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в серпні 2020 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу і визнання майна спільною сумісною власністю.

Позов мотивований тим, що позивач протягом певного часу мала стосунки з ОСОБА_3 . Наприкінці літа 2012 року останні вирішили проживати разом як подружжя у зв`язку з чим ОСОБА_1 переїхала до нього та стала проживати разом з ним у його будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У власності ОСОБА_1 на той час перебувала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з ОСОБА_3 вони вирішили продати дану квартиру і 26.10.2012 ОСОБА_1 було віджужено вищезазначену квартиру. Отримані кошти частково були витрачені, як допомога сину ОСОБА_3 , а частково залишилися у їх спільному сімейному бюджеті.

У квітні 2013 року ОСОБА_3 зареєстрував позивача у своєму будинку, де вона і зареєстрована і до цього часу.

18.10.2013 року за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали автомобіль марки «ГАЗ», моделі 21.

Позивач зазначає, що за час спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах вони мали стабільні стосунки, що притаманні подружжю, вели спільне господарство, побут, виконували взаємні права та обов`язки, мали спільний бюджет, спільно утримували будинок, відвідували родичів, святкували сімейні свята, запрошували і приймали гостей, турбувалися один про одного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Після смерті ОСОБА_3 , позивач звернулася до нотаріуса з метою вступити у спадщину покійного, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки померлий маючи шестеро своїх рідних дітей, за кілька днів до смерті заповідав все майно іншій особі, а саме: ОСОБА_2 .

За таких обставин відповідач за заповітом може отримати право успадкувати усе належне на час смерті ОСОБА_3 майно, у тому числі вказаний транспортний засіб, який був придбаний за спільні кошти.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернулася до суду та просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.09.2012 року по 26.12.2019 року та визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 автомобіль марки «ГАЗ», моделі 21, 1966 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , як набути під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Солоненко О.І. в ході судового розгляду позовні вимоги підтримали в повному обсязі. В подальшому представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином була повідомлений про час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснили, що позивач та померлий ОСОБА_3 жили разом з 2012 року. В них був будинок, одну кімнату з якого вони виділяли під представництво "Емвей", яким займалась позивач.

Свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона та позивач знайомі по роботі "Емвей", з 2012 року одна кімната в будинку виділялась під цю діяльність. Позивач та ОСОБА_3 джили цивільним шлюбом, іздили в село, вели господарство, разом ходили в сауну. У них була "Волга", яку придбали в стаорму стані та хотіли відреставрувати.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_3 представив дружину ОСОБА_1 , з якою проживали по АДРЕСА_1 , до 2019 року. Вони разом їздили до батьків, в 2013 році придбали " Волгу ".

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем перебуває в сусідських відносинах, коли остання приїжджає в с. Степанівку. ОСОБА_8 померлого ОСОБА_3 знала довго, з відповідачем по справі ОСОБА_2 незнайома. Свідок вперше зустрілася з ОСОБА_3 на похованні бабусі позивача, приюлизно у 2011-2012 роках. Майже кожних вихідних позивач з ОСОБА_3 приїжджали на вихідні у м. Степанівку до матері ОСОБА_1 , допомогали по господарству. Мати позивача сприймала ОСОБА_3 як зятя, він добре відносився до неї.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що являється матір`ю позивача ОСОБА_1 . Померлого ОСОБА_3 знала з 2012 року, як зятя. Відповідача, ОСОБА_2 також знала, він приходив в гості до ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , де свідок ОСОБА_9 часто приїжджала в гості. Також позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_3 кожні вихідні приїжджали до матері позивача в с. Степанівку, допомогали по господарству, копали картоплю, обробляли город. Свідок зазначає, що стосунки з ОСОБА_3 у неї були хороші. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом купували автомобіль.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 03.04.2013 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 26.06.2020 року № 26689.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_2 від 27.12.2019 року.

До нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_10 (дочка померлого ОСОБА_3 ), ОСОБА_2 (відповідач по справі), ОСОБА_11 (дочка померлого ОСОБА_3 ), ОСОБА_12 (син померлого ОСОБА_3 ), ОСОБА_1 (позивач по справі), ОСОБА_13 , яка діє в інтересах ОСОБА_14 (син померлого ОСОБА_3 ), ОСОБА_15 (колишня дружина померлого ОСОБА_3 )

Згідно складеного ОСОБА_3 24.12.2019 року заповіту, який посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., зареєстрований в реєстрі за № 9110, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, в тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідач по справі).

Постановою № 509/02-14 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2020 року приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 (позивач по справі) відмовлено, так як померлий ОСОБА_3 за даними спадкового реєстру заповідав заповітом від 24.12.2019 року все своє майно іншій особі, а саме - ОСОБА_2 (відповідач по справі).

Відповідно до частин першої, другої статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

За змістом частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя (частина друга статті 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року по справі № № 570/2132/15-ц.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України у разі якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви № 29381/09 та № 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя».

Окрім цього, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.».

За життя померлий ОСОБА_3 не виявив свого бажання на укладання шлюбу із позивачем.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Як на підтвердження факту проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з 01.09.2012, ОСОБА_1 послалася на довідку про реєстрацію місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 26.06.2020 року № 26689, податкову декларацію єдиного податку - фізичної особи - підприємця 2013-2014 років, довідку з лікарні, інші поштові кореспонденції, що надходили на її ім`я за адресою спільного проживання з померлим.

При цьому суд не може погодитись із належністю таких доказів, оскільки відсутні дані, як то акти огляду квартири за вказаний період чи інші докази, ведення сумісного господарства з ОСОБА_3 з вересня 2012 року.

Також позивачем на підтвердження факту сумісного проживання надано спільні фотографії.

Із фотокарток, які надала суду позивач убачається, що померлий присутній разом із позивачем, переважно стосуються події різних святкувань.

Дані фотокартки не можуть свідчити про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

В той же час, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами як факт придбання спірного автомобіля за спільні кошти, так і надання нею будь-яких сум на придбання автомобіля, а також наявність таких коштів у зазначений період.

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: висновками експертів.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв.

Оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконання щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, суд приходить висновку про те, що матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, які свідчать про факт проживання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації (укладення) шлюбу з позивачем ОСОБА_1 , починаючи з 01.09.2012 року по 26.12.2019 року, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та померлим склалися відносини, що притаманні сім`ї, не доведено наявності усіх наведених вище фактів у їх сукупності, а саме ведення спільного побуту; наявність взаємних права і обов`язків, наявність спільних витрат; спільного бюджету; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги. Отже відсутні підстави для встановлення факту проживання позивача із померлим однією сім`єю без реєстрації (укладання) шлюбу.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним повністю відмовити позивачу в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Оскільки в задоволені позовних вимог позивача про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, то решта позовних вимог позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки є похідними від встановлення факту сумісного проживання.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, у суду відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат у порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України, с.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу і визнання майна спільною сумісною власністю відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя