Справа № 462/8151/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2021 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою за позовною заявою Фермерського господарства «ШЕВРЕТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою,

в с т а н о в и в :

ФГ «ШЕВРЕТ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 135273,57 грн. та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18 серпня 2020 року о 13 год. 50 хв. на перехресті вул. Любінська - Яворницького у м. Львові, за участю автомобіля марки Mercedes-Benz С2200, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля марки Renault Dokker, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого ФГ «ШЕВРЕТ», яким керувала директор даного фермерського господарства ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті вказаного ДТП автомобіль марки Renault Dokker, номерний знак НОМЕР_2 , отримав пошкодження, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ становить 202273,57 грн., з яких 130000,00 грн. позивачу було відшкодовано МТСБУ. Вартість оцінки майна становить 3000,00 грн. Крім цього, позивач вказав, що автомобіль марки Renault Dokker, номерний знак НОМЕР_2 використовувався для здійснення господарської діяльності та у зв`язку із ДТП для недопущення простою у роботі, ФГ «ШЕВРЕТ» взяло в оренду інший автомобіль, а тому понесло додаткові витрати на загальну суму 60000 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.01.2021 року справу прийнято до свого провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк представник відповідача - адвокат Вишневський М.С. подав суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, покликаючись на те, що поданий позивачем звіт №3480/20 від 04.11.2020 викликає сумніви у його достовірності, а вимоги щодо стягнення витрат на оренду автомобіля є недоведеними.

Позивач подав відповідь на відзив, у якому підтримав позовні вимоги, вказав, що Звіт про оцінку №3480/30 виконано з дотриманням вимог законодавства та у відповідності із Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Разом із поданою відповіддю на відзив позивач подав суду докази, які підтверджують заявлені позовні вимоги щодо стягнення 60000,00 гривень, витрачені на оренду автомобіля.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

При зверненні до суду із позовом позивач вказав, що у нього перебувають оригінали письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Відтак, подані разом із відповіддю на позов докази суд не приймає до розгляду, оскільки такі подані із пропуском встановленого ст. 83 ЦПК України строку, про неможливість подання таких позивачем не було заявлено при зверненні до суду із позовом.

Ухвалою суду від 29.03.2021 року у задоволенні клопотання Фермерського господарства «ШЕВРЕТ» про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін відмовлено.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 18 серпня 2020 року о 13 год. 50 хв. на перехресті вул. Любінська - Яворницького у м. Львові, за участю автомобіля марки Mercedes-Benz С2200, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля марки Renault Dokker, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого ФГ «ШЕВРЕТ», яким керувала директор даного фермерського господарства ОСОБА_2 , сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення /а.с.18/.

Згідно вказаної постанови суду, ОСОБА_1 , 18.08.2020 року о 13 год. 50 хв. у м. Львові на перехресті вул. Любінська - Яворницького керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz C2200, номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи поворот ліворуч при в`їзді з перехрестя проїзної частини, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом Renault Dokker, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався прямо по вул. Любінська. При дорожньо-транспортній пригоді транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 10.5 ПДР України та ст. 124 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України, встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відтак, позовна вимога про стягнення із ОСОБА_1 , як винуватця дорожньо-транспортної пригоди, матеріальної шкоди, завданої позивачу ФГ «ШЕВРЕТ» є підставною.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 25.07.2019 р. у справі № 221/6180/16-ц сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (акт оцінки майна), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Згідно звіту №3480/20 про оцінку автомобіля Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ФГ «Шеврет», без ПДВ становить 202273,57 грн. /а.с.26-29/.

Відповідно до рахунку №3480 від 31.10.2020 р. та акту №3480/19 прийому-передачі виконаних робіт від 31.10.2020 р. вартість складеного звіту становить 3000,00 грн./а.с.24, 25/.

Як вбачається із матеріалів справи, МТСБУ виплатило ФГ «Шеврет» 130000,00 грн. страхового відшкодування /а.с.23/.

Згідно підпункту «а» пункту 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

За таких обставин, МТСБУ в межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події відшкодувала шкоду в розмірі 130000,00 грн., а тому на підставі ст. 1187, 1166 ЦК України іншу частину майнової шкоди повинен відшкодовувати винний в завданні шкоди.

Згідно роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду.

Встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стали винні дії водія ОСОБА_1 .

Суд критично оцінює покликання представника відповідача на сумніви щодо обґрунтованості поданого позивачем звіту №3480/20 про оцінку автомобіля Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_2 , так як стороною відповідача не подано суду іншого звіту чи висновку експерта, виготовленого на замовлення відповідача, а також не подано клопотання про призначення експертизи судом, як і не доведено, що такий не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відтак, із ОСОБА_1 на користь Фермерського господарства «ШЕВРЕТ» підлягає стягненню сума майнової шкоди в розмірі 72273,57 грн. /202273,57 грн. (вартість відновлювального ремонту) - 130 000.00 грн. (здійснена виплата МТСБУ) = 72273,57 грн./.

Крім цього, витрати позивача, пов`язані із здійсненням оцінки вартості відновлювального ремонту та складенням звіту №3480/20 про оцінку автомобіля Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становлять 3000,00 гривень та також підлягають стягненню із ОСОБА_1 на користь Фермерського господарства «ШЕВРЕТ».

Що стосується покликання позивача на понесені витрати у розмірі 60000,00 гривень на оренду автомобіля, суд приходить до переконання, що такі не доведені перед судом, а тому не можуть бути стягненні із відповідача, виходячи з такого.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.10.2020 року між Фермерським господарством «ШЕВРЕТ» та ОСОБА_2 було укладено договір найму транспортного засобу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 - наймодавець передає, а ФГ«ШЕВРЕТ» - наймач, приймає в тимчасове платне користування строком на один рік транспортний засіб /30-31/.

Пунктом 4 даного Договору визначено, що наймодавець зобов`язується не пізніше наступного дня з моменту підписання цього договору передати транспортний засіб наймачеві за Актом прийому-передачі транспортного засобу. Відповідно до п. 8 договору за користування транспортним засобом наймач вносить щомісячну плату в розмірі 30000,00 гривень. Плата може виплачуватись готівкою з каси наймача та/або у безготівковій формі шляхом банківського переказу на картковий рахунок наймодавця.

Однак, до матеріалів позовної заяви не долучено Акту прийому-передачі транспортного засобу, як і квитанцій або будь-якого іншого платіжного документа про здійснену оплату за вказаним договором найму.

Подані позивачем докази з пропуском встановленого ст. 83 ЦПК України строку суд до розгляду не прийняв.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з ОСОБА_1 на користь ФГ «ШЕВРЕТ» слід стягнути 72273,57 грн. майнової шкоди та 3000,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, а всього 75273,57 грн.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, із ОСОБА_1 слід стягнути понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позову до суду пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 1169,66 грн.

Керуючись ст. 22, 1166, 1187 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 264, 265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву Фермерського господарства «ШЕВРЕТ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Фермерського господарства «ШЕВРЕТ» /, ІПН: 20, IBAN: НОМЕР_5 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО: 300528, юридична адреса: 81383 Львівська область, Мостиський район, с. Дмитровичі, вул. Центральна, буд.16, корпус 16/ відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 72273,57 /сімдесят дві тисячі двісті сімдесят три/ гривні 57 копійок

Стягнути із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Фермерського господарства «ШЕВРЕТ» /, ІПН: 20, IBAN: НОМЕР_5 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО: 300528, юридична адреса: 81383 Львівська область, Мостиський район, с. Дмитровичі, вул. Центральна, буд.16, корпус 16/ понесені судові витрати у розмірі 1169 /одна тисяча сто шістдесят дев`ять/ гривень 66 копійок та 3000,00 гривень витрат на проведення оцінки вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

У решті позову - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в порядку та строки, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст судового рішення складений 29 березня 2021 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.