САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/5430/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретареві Биковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпро матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання недійсним договору застави,

за участю: представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Гайворонського О.Г.,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2020 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 та АТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору застави. У квітні 2019 року вона дізналася про те, що ОСОБА_2 з яким вона з 12 січня 1994 року по 18 серпня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, 28 січня 2008 року уклав з ПриватБанком (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») договір застави товарів в обороті. Відповідно до п.6 договору застави, предметом застави є будівельні матеріали загальною вартістю 960736 грн., яка належать застоводавцю - ОСОБА_2 на підставі договору б/н від 01.07.1998 та знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, ОСОБА_2 передав у заставу спільне сумісне майно, що належало їм, як подружжю. Про укладення спірного договору застави їй, як співвласнику майна було невідомо та своєї згоди на укладення договору вона не надавала. Після розірвання шлюбу з відповідачем-1, у 2012 році вона звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про поділ майна подружжя. При вирішення спору про поділ майна подружжя, жодним чином не згадувалося майно (будівельні матеріали) щодо яких було укладено договір застави та дане майно не враховувалося при поділі майна. Вартість предмету застави була визначена у п.9 Договору застави та складала 960736 грн. Таким чином майно, передане у заставу є цінним. Згода подружжя на вчинення іншим з подружжя правочину є за своєю правовою природою окремим одностороннім правочином, що має бути укладений письмово. Договір застави №Д3-252 від 28.01.2008 є недійсним, так як укладений одним із співвласників за відсутності письмової згоди іншого співвласника та необхідних повноважень. Просить визнати недійсним договір застави №ДЗ-252 товару в обороті від 28.01.2008, укладений між ОСОБА_2 та ПриватБанк (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк».

08 грудня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.16).

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти нього та просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, згідно договору застави №ДЗ-252 товару в обороті, укладеного 28 січня 2008 року між ОСОБА_2 та ПриватБанк, предметом вказаного договору є товар в обороті: будівельні матеріали. Вказаний предмет застави належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу б/н від 01.07.1998. Вартість предмету застави складає 960763,00 грн. (а.с.10-14).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2012 року, визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок літ. А-2, житловою площею 77,3 кв.м, літню кухню літ. Б цегляну, сарай літ. Ж цегляний, вбиральню літ. З цегляну, огородження № 1-3, споруду І, що розташовані на земельній ділянці площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 66,8 кв.м, житловою площею 47,4 кв.м, яка складається із коридору -1, туалету -2, ванної -3, кухні -4, коридору -5, жилих кімнат - 6, 7, 8; та легковий автомобіль Lexus, 2007 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.6-8).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначеним рішенням суду було встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2009 року. Однак, вказаним рішенням не встановлено з якого саме часу перебували у зареєстрованому шлюбі.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем та представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того факту з якого саме часу сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, відсутні докази того, що предмет договору застави №ДЗ-252 від 28 січня 2008 року, було придбано відповідачем за час перебування останнього у зареєстрованому шлюбі з позивачем, не доведено того, що вказаний предмет договору застави є спільним сумісним майном подружжя та відповідно не доведено того, що для укладення спірного договору застави, була необхідна письмова згода одного з подружжя, за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 84, 89, 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 272-273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) та Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-д, ) про визнання недійсним договору застави - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 квітня 2021 року.

Суддя О.П.Румянцев