Справа № 755/5356/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Передрій І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Згідно заявлених вимог позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму грошових коштів в розмірі 2 272,53 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач є клієнтом банку

АТ КБ «ПриватБанк». Скориставшись функцією «шаблони платежів», що формуються користувачами самостійно в мобільному додатку «Приват24», під час створення такого шаблону позивач помилково надала банківські реквізити, що належить відповідачу.

15 травня 2019 року та 27 травня 2019 року позивач здійснила платежі в розмірі

1500,00 грн та 500,00 грн відповідно, здійснивши переказ коштів особі, що не мала жодних правових підстав до їх отримання. Загальна сума перерахування склала

2000,00 грн. Позивач стверджує, що із відповідачем жодних договірних відносин чи не виконаних фінансових зобов`язань не має, підстави для перерахування відповідачу зазначених грошових відсутні. Також, позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 161,65 грн та 3% річних у розмірі 110,88 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року відкрито провадження в даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін.

02 серпня позивачем ОСОБА_1 до суду подано письмові пояснення, в яких позивач зазначила, що вона є власником будинку в місті Бровари. Відповідач протягом

2017-2018 років здійснював допомогу по утриманню будинку (роботи по догляду за прибудинковою ділянкою, доглядом за садом, підрізка дерев, дрібні ремонтні роботи). Розрахунок за такі роботи та придбання необхідних матеріалів позивач здійснювала як готівковими коштами так і шляхом перерахування їх на картковий рахунок відповідача. В 2019 році цивільна дружина відповідача захворіла на онкологічне захворювання та потребувала постійного догляду, супроводу до лікарень в зв`язку із чим відповідач не зміг більше приділяти час роботі. Навесні 2019 році у позивача виникла потреба у проведенні робіт по облаштуванню нового (септику) загальна вартість якого складала 12 000,00 грн, що сплачувались позивачем частково як передплата, сплата за матеріали, оплата підготовчих робіт, а так було здійснено декілька платежів. Після завершення робіт, з`ясувалось, що не всі кошти від позивача надійшли до отримувача через здійснену позивачем помилку під час формування платежів в системі «Приват24». Виявивши помилку, позивач звернулась до відповідача з проханням повернути кошти, що були ним отримані безпідставно. Відповідач підтвердив отримання, та пояснюючи скрутне становище через дорого вартісне лікування дружини, попросив час для їх повернення. Згодом відповідач відмовився повертати кошти. Крім того, позивач зазначає, що в

2019 році із відповідачем не спілкувались та стосунків не підтримували, спільних зобов`язань не мали, а так і підстав чи інших зобов`язань для здійснення перерахунку коштів на користь відповідача у позивача не було.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд врахувати долучені докази та письмові пояснення, та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, своїм правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 13 травня 2019 року ОСОБА_1 перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_2 кошти в розмірі 1 500,00 грн, призначення платежу - переказ на картку ПриватБанк, платник ОСОБА_1 (а.с. 14).

27 травня 2019 року ОСОБА_1 перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_2 кошти у розмірі 500,00 грн, призначення платежу - переказ на картку ПриватБанк, платник ОСОБА_1 (а.с. 15).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами Глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України, ч.1 та 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Загальна умова ч.1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс-13.

Позивач в позовній заяві та письмових поясненнях зазначає, що відповідач не повернув безпідставно отримані кошти, що не спростовано відповідачем відповідно до наявних у матеріалах справи доказів.

Доказів наявності правової підстави для набуття відповідачем коштів суду також надано не було.

За матеріалами справи відсутні докази того, що між сторонами укладались будь-які договори чи інші правочини, що свідчить про відсутність правової підстави набуття відповідачем коштів, отриманих за переказом, здійсненим позивачем.

Положення Глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.2 чт.1212 ЦК України).

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів у розмірі 2 000,00 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Проте, вимоги про стягнення процентів за користування безпідставно одержаними коштами позивачем заявлено не було.

Згідно позовної заяви позивач з підстав, визначених ч.2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Разом з тим, згідно положень вказаної частини статті, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, виходячи з вищенаведеного, судом встановлено, що між сторонами відсутні зобов`язальні правовідносини, що й було підставою для звернення позивача до суду з даним позовом з підстав, визначених ст.1212 ЦК України

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки дія ч. 2 ст. 625 ЦК України поширюється лише на зобов`язальні правовідносини та поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів підлягає частковому задоволенню.

За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом (в мінімальному розмірі, визначеному п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 177, 509, 625, 1212, 1214 ЦК України, статтями 2, 4, 10-12, 76-81, 89, 223, 259, 263-265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 2 000,00 грн та судовий збір у розмірі 908,00 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: