П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2021 року місто Київ

справа № 758/16504/19

провадження №22-ц/824/9783/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Левицьким Вадимом Андрійовичем,

на рішення Подільського районного суду м.Києва від 6 квітня 2021 року, ухвалене у складі судді Петрова Д.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що з 2003 по 2006 роки вона перебувала у фактично шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. У них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 2 березня 2018 року, до досягнення дітьми повноліття.

На підставі вказаного рішення судом 14 серпня 2019 року видано виконавчий лист.

27 серпня 2019 року старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Києві Бабенко О.О. відкрито виконавче провадження № 59870210.

З моменту пред`явлення виконавчого документа до виконання, з метою виконання рішення суду, державним виконавцем було вчинено наступні виконавчі дії, винесено постанови: звернення стягнення на доходи боржника; про накладення арешту на майно боржника; про накладення арешту на грошові кошти; про накладення штрафу. Після накладення арешту на кошти боржника, боржник здійснив погашення боргу по сплаті аліментів.

Старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у місті Києві Бабенко О.В. здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, згідно якого станом на 30 листопада 2019 року ОСОБА_2 погасив заборгованість по аліментам у розмірі 132000,32 грн.

Розмір заборгованості визначеної державним виконавцем відповідачем в судовому порядку не оскаржувався.

Оскільки відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок по сплаті аліментів на утримання дітей та допустив прострочення сплати аліментних платежів, тому утворилась пеня за прострочення сплати аліментів. Розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, з урахуванням зменшення позовних вимог, за період з 1 квітня 2018 року по 28 листопада 2019 року складає 112560 грн.

Посилаючись на зазначені обставини та на підставі ст.196 СК України позивачка ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 6 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 112500 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн..

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Левицький В.А. подав апеляційну скаргу, в який просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що обов`язок відповідача по сплаті щомісячних платежів та у відповідному розмірі настав з 1 серпня 2019 року (дата набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили), а право на нарахування пені виникло у позивача лише 1 вересня 2019 року (з першого числі місяця наступного за місяцем виникнення обов`язку щодо сплати аліментів згідно з судовим рішенням). Судом першої інстанції протиправно стягнуто неустойку, починаючи з 1 квітня 2018 року , по аліментним платежам з 2 березня 2016 року, тобто з того часу , коли провадження по справі про стягнення аліментів ще не було відкрито, а ОСОБА_2 навіть не був проінформований про наявність судового спору, не кажучи про розмір аліментів та підставу для здійснення таких платежів. Вина ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за період з 1 квітня 2018 року по 1 вересня 2019 року відсутня у зв`язку із тривалим судовим процесом щодо розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Під час прийняття оскаржуваного рішення, не враховано, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи (з 3 липня 2019 року), є пенсіонером та отримує пенсію за віком та у зв`язку з інвалідністю. На утриманні у ОСОБА_2 окрім доньок, перебуває син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є студентом Національного транспортного університету, денної форми навчання. З огляду на стан здоров`я платника аліментів та наявність інших утриманців, відсутні підстави для покладення на ОСОБА_2 відповідальності, передбаченої ст.196 СК України.

Під час прийняття оскаржуваного судового рішення судом першої інстанції допущено порушення вимог ч.1 ст.247, ст.248 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу; в матеріалах справи відсутня ухвала суду першої інстанції про прийняття заяви про зменшення розміру позовних вимог. Крім того, апелянт посилається на те , що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 гр. не є співмірними зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг у суді, а тому не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Кухаренко О.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві зазначає, що суд першої інстанції не допустив порушення норм матеріального та процесуального права, на які вказує відповідач, повно та всебічно дослідив обставини справи. Відповідач не надав суду жодного належного та обґрунтованого доказу, який підтверджує відсутність винної поведінки при простроченні сплати аліментів, а наведені відповідачем обставини, які на його думку, є підставою для звільнення від обов`язку сплати аліментних платежів, не є обґрунтованими. Отже, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує поважність або неможливість належної сплати аліментів, а тому до відповідача правильно застосовано заходи майнової відповідальності у вигляді стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Розмір витрат на професійну правничу допомогу є виправданим, співмірним та покриває час витрачений адвокатом на супроводження справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 липня 2021 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що позивачка з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Подільського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 2 березня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенко О.О. від 27 серпня 2019 року відкрито виконавче провадження (ВП № 59870210) з виконання виконавчого листа № 758/218/18, виданого 14 серпня 2019 року Подільським районним судом м.Києва, на підставі якого стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 3000 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 2 березня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з довідкою - розрахунку заборгованості по аліментам № 59870210/2 від 31 жовтня 2019 року, складеного старшим державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Бабенко О.О., загальна заборгованість ОСОБА_2 згідно з виконавчим листом № 758/2718/18 станом на 31 жовтня 2019 року склала 95334 грн.

Згідно з довідкою - розрахунком заборгованості по аліментам № 59870210/2 від 18 грудня 2019 року, складеною старшим державним виконавцем Подільського районного відділу ДВС міста Києва Бабенко О.О., згідно наданих квитанцій про сплату аліментів ОСОБА_2 станом на 30 листопада 2019 року сплатив ОСОБА_1 аліменти та заборгованість по аліментах у розмірі 132000,32 грн.. Заборгованість за сплати аліментів станом на 30 листопада 2019 року відсутня.

Сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 1 квітня 2018 року по 31 жовтня 2019 року складає 112560 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що станом на 31 жовтня 2019 року відповідач без поважних причин, систематично, протягом декількох місяців не сплачував аліменти на утримання дітей, у зв`язку з чим за ним утворився значний розмір заборгованості. Невиконання відповідачем зобов`язань по сплаті аліментів, надає право одержувачу аліментів просити нарахування та стягнення неустойки. Період, за який підлягає стягнення неустойка, становить з 1 квітня 2018 року по 28 листопада 2019 року. Розмір неустойки за цей період складає 112560 грн. Крім того, суд зазначив про те, що відповідачем не доведено відсутність його вини у несплаті аліментів і виникненні заборгованості.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства ( ч.9 ст.7 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку

Згідно з ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі ( ч.3 ст.182 СК України).

Згідно з ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї а користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховування заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення ст.196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів е можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним іі може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Згідно зі ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення ст.8 СК України та ч.1 ст.9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, о вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання ( ч.ч.1 та 2 ст.614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абз1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч.1 ст.189 СК України, наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Такий висновок міститься у постанові Верхового Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19. У цій постанові Верховний Суд уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі № 572/1689/16-ц, зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Судом установлено, що ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дочок на підставі рішення Подільського районного суду м.Києва від 2 липня 2019 року.

У заяві-повідомленні про підтвердження здійснення переказу грошових коштів від боржника, яка була адресована представником стягувача адвокатом Кухаренко О.В. до Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м.Києві, представник стягувача повідомила службу про здійснення боржником переказів аліментних платежів: 1 серпня 2019 року в розмірі 6000 грн. ; 7 серпня 2019 року - 6666 грн. ; 27 серпня 2019 року в розмірі 6000 грн., 9 вересня 2019 року - 6000 гр. 31 жовтня 2019 року стягувачем в якості аліментних платежів отримано 24666 грн.

Станом на 30 листопада 2019 року аліменти та заборгованість по аліментах у розмірі 132000,32 грн. ОСОБА_2 сплачена.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 після ухвалення рішення, яким його зобов`язано сплачувати аліменти, свій обов`язок виконував, щомісячно переказував кошти в рахунок аліментних платежів, в тому числі здійснюючи погашення заборгованості, яка виникла з 2 березня 2018 року, тобто за час, коли спір щодо визначення розміру аліментів вирішувався судом.

Отже, щомісячна сплата відповідачем аліментів після ухвалення рішення про їх стягнення, а також погашення заборгованості по аліментам протягом трьох місяців свідчать про відсутність у ОСОБА_2 умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, не встановив, що заборгованість по аліментам за період з 2 березня 2018 року по 1 вересня 2019 року виникла саме з вини платника аліментів, і дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

За таких обстави рішення суду першої інстанції підлягає скасував з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Левицьким Вадимом Андрійовичем, задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м.Києва від 6 квітня 2021 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус