Ухвала

16 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 755/13391/19

провадження № 61-13500ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

10 серпня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року у вказаній справі.

До касаційної скарги заявницею додано клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому заявниця просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що заявниця тривалий час не працює за станом здоров`я, джерел доходів не має, що підтверджується відомостями із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суму виплачених доходів та утриманих податків, згідно з якими за період із І кварталу 2017 року по IV квартал 2020 року інформація про доходи ОСОБА_1 відсутня. Крім того, з 2013 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання судового рішення за виконавчим листом № 2604/24484/12 накладено арешт на все майно та на всі кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних та карткових рахунках у банківських та фінансових установах та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкритті після винесення постанови про арешт коштів боржник, крім коштів на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено, що підтверджується наданими копіями відповідних постанов державного виконавця про накладення арешту.

Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору, Верховний Суд виходить із того, що у своїй практиці Європейський суд зазначав, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Відповідно до частин першої та третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік та з урахуванням інших обставин.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Ураховуючи що, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету, суд дійшов висновку, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору за подання її касаційної скарги, оскільки сплата судового збору за касаційну скаргу у розмірі 19 210,00 грн буде надмірним тягарем для заявниці з урахуванням відсутності у ней доходу та накладенням арешту на все її майно та грошові кошти.

У касаційній скарзі заявниця посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) як на підставу оскарження судового рішення. Зокрема, заявниця у касаційній скарзі зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні не врахував висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 910/18389/20, від 29 червня 2021 року у справі № 904/3405/19, від 13 січня 2021 року у справі № 712/7975/17, від 29 грудня 2020 року у справі № 909/1165/19, від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц, від 02 вересня 2020 року у справі № 417/7171/19, від 08 квітня 2020 року у справі № 910/16868/19, від 12 серпня 2020 року у справі № 347/2115/17, від 10 червня 2020 року у справі № 366/2099/17, від 04 травня 2020 року у справі № 153/1368/17, від 13 травня 2020 року у справі № 265/4455/19, від 20 лютого 2019 року у справі № 755/7730/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, від 29 грудня 2020 року у справі № 909/1165/19, від 20 лютого 2019 року у справі № 755/7730/16-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14, від 20 лютого 2019 року № 755/7730/16-ц, від 18 березня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 755/7730/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 643/1216/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 539/2170/17, від 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14, від 18 травня 2020 року у справі № 643/5556/14-ц, від 30 січня 2018 року у справі № 206/4980/15, від 25 квітня 2018 року у справі № 645/3265/13-ц, від 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14, від 13 лютого 2018 року у справі № 264/4263/16-ц

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги підлягають перевірці за матеріалами справи, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів указаної вище справи.

Касаційне провадження у цій справі відкривається на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Разом із тим, до касаційної скарги додано клопотання заявника про зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

За змістом частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їхні права, свободи чи обов`язки.

Оскільки заявницею оскаржується судове рішення, яким стягнуто із неї грошові кошти у сумі 1 563 040,00 грн, що є значною сумою, та виконання оскаржуваного судового рішення до його перегляду судом касаційної інстанції може мати наслідком примусове звернення на майно заявниці, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання заявниці про зупинення виконання судового рішення та наявність підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 389, 394, 436 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Витребувати із Дніпровського районного суду м. Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 755/13391/19.

Клопотання ОСОБА_3 про зупинення виконання судового рішення задовольнити.

Зупинити виконання постанови Київського апеляційного суду від 22 липня 2021 року до закінчення касаційного провадження.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков В. В. Яремко