Справа № 128/1929/19
РІШЕННЯ

Іменем України

04 серпня 2021 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Ганкіної І.А.,

при секретарі Жигаровій Д.О.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем по справі з 1996 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. На час звернення до суду із позовом про стягнення аліментів в провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває справа про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина зареєстрована та проживає разом із позивачкою в АДРЕСА_1 . Позивачка зазначає, що дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач від утримання дитини ухиляється. Також вказує, що 19.02.2019 року відповідач написав заяву, яка була нотаріально посвідчена, за якою взяв на себе зобов`язання матеріально утримувати та брати активну участь у вихованні свого неповнолітнього сина, однак на даний час відповідач ухиляється від матеріального утримання сина та не бере активну участь у його житті.

За вказаних обставин позивачка просила суд ухвалити рішення, за яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, в розмірі 6000, 00 грн., але не менше встановленого прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Всудовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги первинно підтримала. В подальшому позивачка погодилася на стягнення аліментів в розмірі 3000 грн. Суду показала, що відповідач має можливість надавати таке утримання на дитину, так як працює за границею, має достатній дохід, який не розкриває. Дитині добровільно, як обіцяв та зазначив у своїй нотаріальній заяві, відповідач не допомагає, тому вона була змушена звернутися до суду.

Представник позивачки адвокат Білошкурський О.В. підтримав позицію своєї довірительки.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав частково на суму 2500 грн. Суду проказав, що може надавати лише вказаний розмір аліментів. Від утримання дитини не відмовляється, але має мінливий заробіток, тому може надавати утримання лише в розмірі 2000-2500 грн.

Представник відповідача адвокат Гуменюк В.А. підтримав позицію свого довірителя.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 1996 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 11).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с.12-18).

Відповідно до довідки № 2323/08-04 від 10.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Власноруч написаною заявою, яка була посвідчена нотаріусом, ОСОБА_3 , взяв на себе зобов`язання матеріально утримувати та брати активну участь у вихованні свого малолітнього сина ОСОБА_5 20.11.2010 року: також зобов`язувався сплачувати ОСОБА_1 суму в 100 євро за курсом НБ України. Дана заява посвідчена нотаріусом та зареєстрована в реєстрі за № 267 від 19.02.2019 року (а.с.20).

Також судом встановлено, що сторонами не досягнуто добровільної згоди щодо розміру щомісячної матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дитини.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Так, при визначенні розміру аліментів суд, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, врахував стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка потребує утримання, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання синів, та наявність попередньої домовленості сторін, щодо погодження відповідача на надання утримання на дитину в розмір 100 євро. А також враховує ту обставину, що відповідачем було визнано можливість надання аліментного утримання в розмірі 2500 грн.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в розмірі аліментного зобов`язання в сумі 3000 грн.

Відповідно до положень ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивач, в розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-182,184,185, 191,199,200 СК України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 133, 141, 211, 223, 245, 247, 259, 263-265, 267, 268, 354, 430 п. 15.5 розділу XIII Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , офіційно непрацюючого на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючої в АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. починаючи з 23.07.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , офіційно непрацюючого на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживаючої в АДРЕСА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 5 525,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , офіційно непрацюючого судові витрати на користь держави в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Суддя І.А. Ганкіна