РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20.08.2021 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Мартьянової С.М.

при секретарі - Галімурки О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі головного державного виконавця Федоришин Ірини Вікторівни, ОСОБА_2 , за участі третьої особи: Лівобережний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визначення заборгованості по аліментах та визнання незаконним та скасування розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, за участі третьої особи, у якій просить про визначення заборгованості по аліментах та визнання незаконним та скасування розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя з ОСОБА_1 вирішено стягувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.07.2003 року і до повноліття дитини. В подальшому на підставі виконавчого листа №2-4759/03 виданого 14.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя, здійснювалось виконавче провадження№47551764 щодо його виконання у Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до постанови про передачу виконавчого провадження ВП №47551764 від 29.01.2018 року виданою старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Олєйник Л.І., виконавчий документ №2-4759/03 виданий 14.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя передано до Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Постановою про прийняття виконавчого провадження ВП №47551764 виданою 09.02.2018 року прийнято виконавче провадження №47551764 з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) №2-4759/03 від 14.05.2015 року. З позовної заяви вбачається, що довідка про розрахунок про заборгованість по сплаті аліментів є неналежно сформованою. Крім того, у даній довідці прописано, що сума заборгованості на момент передачі виконавчого документу становить 23 059,88 грн. Позивач звернув увагу на те, що відповідно до даного документу лише за квітень 2015 року він повинен сплатити 20 964,25 грн. З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що згідно листа Маріупольського об`єднання державної податкової інспекції від 16.08.2017 року №20727/10/05-19-08-13 встановлено, що у 2015 році у позивача був дохід внаслідок продажу майна у розмірі 80 000 грн. Позивач в травні 2018 року звернувся до Залізничного об`єднання державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області, якою у відповідь на звернення позивача листом від 14.05.2018 року №359/13-05-18-01 підтверджено дану інформацію про дохід ОСОБА_1 у ІІ кварталі 2015 року - 80 000 грн., за результатом продажу майна. В подальшому, позивач звернувся з листом до Регіонального сервісного центру в Донецькій області. Листом від 30.05.2018 року №31/5-25-аз Регіональним сервісним центром в Донецькій області повідомлено, що за позивачем був зареєстрований транспортний засіб «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , 28.04.2015 року позивач здійснив перереєстрацію даного автомобіля на нового власника за довідкою рахунком у ЦНППВАЗ №1405 м. Маріуполя та вартість вказаного автомобіля згідно довідки рахунку серії ААЕ №133008 від 24.04.2015 року виданою Маріупольською філією №1 ТОВ «Форвардавто - 2» становить: 80 000 грн. Відтак отриманий внаслідок продажу авто дохід у ІІ кварталі становить 80 000 грн., що з розрахунку аліментів - ј частки зі всіх видів заробітку становить 20 000 грн. Позивач зазначає, що головним державним виконавцем 03.07.2018 року видано розрахунок заборгованості по аліментах від 22.06.2018 року згідно якого засвідчено, що станом по 01.12.2017 року у боржника наявна заборгованість у сумі 23059,88 грн. та станом на 22.06.2018 року становить 17167,38 грн. З`ясовано з даного розрахунку станом на 01.12.2017 року заборгованість становила 23059,88 грн., що включає: 20000 грн. (дохід від продажу авто) та 3059,88 грн (заборгованість за попередні періоди). Починаючи з 01.12.2017 року позивач за період грудень 2017 року - січень 2018 року сплачував більшу суму аліментів ніж яку необхідно було сплачувати, оскільки сплачував виходячи із середнього розміру заробітку за цей період у Донецькій області, а не у Львівській області та надалі в період з лютого по червень 2018 року сплачував аліменти в більшій сумі з метою погашення заборгованості в сумі 3 059,88 грн., що призвело до переплати суми аліментів. Тобто, станом на 22.06.2017 року сума заборгованості становить не 20 000 грн., а 17 167,38 грн. Державним виконавцем безпідставно враховано при розрахунку заборгованість зі сплати аліментів дохід, отриманий внаслідок продажу власного автомобіля у розмірі 20000 грн., оскільки грошові кошти, отримані від продажу автомобіля, не є видом доходу, який враховується при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя/дітей/батьків/тощо. Враховуючи вищевказані обставини, просить суд визнати незаконним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах від 22.06.2018 року по виконавчому листу №2-4759/03 від 14.05.2015 року за період 01.12.2017 року по 22.06.2018 року, в якому сума заборгованості станом на 22.06.2017 року - 17 167,38 грн., визначити відсутність заборгованості зі сплати аліментів станом на 22.06.2018 року по виконавчому листу №2-4759/03 від 14.05.2015 року. Крім того, просить стягнути судові витрати.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Мартинишин М.О. від 11.07.2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання.

Представником відповідача 27.08.2018 року подано до Франківського районного суду пояснення. Зазначається, що 29.01.2018 року на підставі заяви боржника державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого провадження. ВП №47551764 направлено до Франківського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області. З позовної заяви вбачається, що державним виконавцем було нараховано заборгованість по аліментах з урахуванням отриманого боржником доходу від продажу рухомого майна у сумі 20 000 грн. Станом на 16.08.2018 року виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого документа до Лівобережного ВДВС м. Маріуполь не надходило, згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження відкрито у Франківському ВДВС міста Львів. Зазначається, що заборгованість по аліментах державним виконавцем розрахована відповідно до вимог чинного законодавства.

Суддею Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О. 09.04.2019 року призначено в судове засідання

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 110/Р від 25.09.2019 року, 25.09.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2019 року справу прийнято до свого провадження.

Представником позивача подано до суду 08.07.2021 року додаткове пояснення у якому він повторно зазначає обставини, викладені у позовній заяві.

Представник позивача подав до суду заяву, де зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, судовий розгляд просить проводити без його участі.

Представник відповідача Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідачка ОСОБА_2 на судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, проте належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи.

Представник третьої особи на судове засідання також не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ч. 4 ст.223, ст.280ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до статтями 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відтак рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя з ОСОБА_1 вирішено стягувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки зі всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.07.2003 року і до повноліття дитини.

На підставі виконавчого листа №2-4759/03 виданого 14.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя відкрито виконавче провадження №47551764 щодо його виконання у Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Судом встановлено, що згідно Постанови ВП №47551764 від 29.01.2018 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Олєйник Л.І. виконавчий документ передано на виконання у Франківський ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області.

Постановою Франківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області 09.02.2018 року прийнято виконавче провадження №47551764 з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) №2-4759/03 виданого 14.05.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Львова.

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків відносно ОСОБА_1 , а також листа Регіонального сервісного центру в Донецькій області від 30.05.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 було отримано дохід у розмірі 80 000грн. у результаті перереєстрації 28.04.2015 року транспортного засобу «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 на нового власника за довідкою рахунком серії ААЕ №133008 у ЦНППВАЗ №1405 м. Маріуполя.

Відповідно до Розрахунку заборгованості по аліментах ВП №47551764 від 22.06.2018 року станом на 01.12.2017 року у боржника ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 23 059,88 грн. Зокрема, за грудень 2017 року - 415,25 грн.; січень 2018 року - 647,05 грн.; лютий 2018 року - 210,75 грн.; березень 2018 року - 1137 грн.; квітень 2018 року - 1115 грн.; травень 2018 року - 1115 грн.; червень 2018 року - 115 грн. Загалом станом на 22.06.2018 року - 17 167,38 грн.

З матеріалів виконавчого провадження встановлено, що згідно листа Маріупольського об`єднання державної податкової інспекції від 16.08.2017 року №20727/10/05-19-08-13 встановлено, що у 2015 році у позивача був дохід внаслідок продажу майна у розмірі 80 000 грн. Позивач в травні 2018 року звернувся до Залізничного об`єднання державної податкової інспекції ГУ ДФС у Львівській області, якою у відповідь на звернення позивача листом від 14.05.2018 року №359/13-05-18-01 підтверджено дану інформацію про дохід ОСОБА_1 у ІІ кварталі 2015 року - 80 000 грн., за результатом продажу майна.

В подальшому, позивач звернувся з листом до Регіонального сервісного центру в Донецькій області. Листом від 30.05.2018 року №31/5-25-аз Регіональним сервісним центром в Донецькій області повідомлено, що за позивачем був зареєстрований транспортний засіб «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , 28.04.2015 року позивач здійснив перереєстрацію даного автомобіля на нового власника за довідкою рахунком у ЦНППВАЗ №1405 м. Маріуполя та вартість вказаного автомобіля згідно довідки рахунку серії ААЕ №133008 від 24.04.2015 року виданою Маріупольською філією №1 ТОВ «Форвардавто - 2» становить: 80 000 грн. Відтак отриманий внаслідок продажу авто дохід у ІІ кварталі становить 80 000 грн., що з розрахунку аліментів - ј частки зі всіх видів заробітку становить 20 000 грн. Позивач зазначає, що головним державним виконавцем 03.07.2018 року видано розрахунок заборгованості по аліментах від 22.06.2018 року згідно якого засвідчено, що станом по 01.12.2017 року у боржника наявна заборгованість у сумі 23059,88 грн. та станом на 22.06.2018 року становить 17167,38 грн. З`ясовано з даного розрахунку станом на 01.12.2017 року заборгованість становила 23059,88 грн., що включає: 20000 грн. (дохід від продажу авто) та 3059,88 грн (заборгованість за попередні періоди).

Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. ЦК України також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Однак, відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.

У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.

Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається зокрема і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення. Та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.

Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів. Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Відтак як вбачається з правової позиції, наведені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №758/10761/13 (провадження №61-19815сво19) виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.

Згідно з ст.12 ЦПК України, яка встановлює змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог статтей 76,77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Водночас із наведеного вище, вбачається, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази з боку позивача, які б свідчили про конкретну суму заборгованості по аліментах.

Враховуючи вказане, беручи до уваги Інструкцію з організації примусового виконання рішень, відсутність достатніх доказів позивача про відсутність заборгованості по сплаті аліментів, а також те, що відповідачами не надано відзиву на позовну заяву, позовні вимоги в частині визначення розміру заборгованості та визнання розрахунку заборгованості по аліментах незаконним не підлягають до задоволення.

Водночас, суд вважає, що державний виконавець в автоматизованій системі виконавчого провадження, на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів,наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів,що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів вправі здійснити перерахунок заборгованості позивача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 10, 12, 81, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити частково.

Скасувати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів складений головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Федоришин Іриною Вікторівною від 22.06.2018 року по виконавчому листу №2-4759/03 від 14.05.2015 року за період з 01.12.2017 року по 22.06.2018 року із сумою заборгованості станом на 22.06.2017 року - 17 167 (сімнадцять тисяч сто шістдесят сім гривень) грн. 38 коп.

Стягнути з Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві гривні) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві гривні) грн. 40 коп.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач 1: Франківський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі головного державного виконавця Федоришин Ірина Вікторівна (79044, м. Львів, вул. Конотопська, 6);

Відповідач 2: ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Лівобережний відділ державної виконавчої служби м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції в Донецькій області (87516, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Московська, 7).

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя: Мартьянова С.М.