Головуючий суду 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 428/120/21
Провадження № 22-ц/810/304/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Гаврилюка В.К., Карташова О.Ю.

позивач- Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 березня 2021 року, ухвалене судом у складі судді Бароніна Д.Б,

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказало, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 09 лютого 2019 року.

При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 364 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 11 листопада 2020 року має заборгованість у сумі 10229,95 грн, яка складається з: 8379,47 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1850,48 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Просив суд стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 лютого 2019 року у сумі 10229,95 грн та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2102,00 грн.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 березня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 3557, 01 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 березня 2021 року в частині відмовлених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з моменту підписання фізичною особою заяви між банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч.1 ст.634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору.

Відповідачем у день отримання кредитної картки та отримання можливості користуватися кредитними коштами було також підписано паспорт споживчого кредиту (наявний в матеріалах справи). В даному паспорті споживчого кредиту відповідач особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки.

Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків.

Висновок суду щодо неузгодження умов кредитування із відповідачем не відповідає обставинам справи, оскільки у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту вказано процентну ставку - 43, 2% річних; процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту- 86, 4 %. В паспорті споживчого кредиту зазначено строк кредитування, а в матеріалах справи наявна довідка про видані картки. Нарахування заборгованості відбулося у відповідності до умов згідно з паспортом споживчого кредиту, що не спростовано відповідачем.

Скаржник посилається на те, що у суду не було правових підстав відмовляти у задоволенні позовних вимог щодо стягнення процентів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, у тому числі щодо сплати процентів (процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту) зазначені безпосередньо в підписаному Відповідачем паспорті споживчого кредиту.

Відповідно, як нарахування заборгованості за процентами, так і зарахування сум, що вносилися на погашення боргу, згідно з встановленою законом черговістю, здійснювалися банком правомірно, що не спростовано відповідачем.

Суд безпідставно зменшив заборгованість за тілом кредиту, а також без законних на те підстав відмовив у стягненні відсотків за користування кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 10229, 95 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102*100 = 210200 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за процентами та частини тіла кредиту.

Рішення суду в частині стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3557,01 грн не оскаржується учасниками справи, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 заборгованості за частиною тілом кредиту та процентами.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що анкета-заява від 09.02.2019 року, яка підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про суму кредитного ліміту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилань на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. З паспорта споживчого кредиту від 16.03.2019 року вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту. Вказаний паспорт передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту не підтверджує наявність домовленості сторін щодо розміру відсотків, неустойки та інших умов кредитного договору. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками в сумі 1850,47 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3557, 01 грн, суд виходив з того, що відповідач фактично зняв з банківської картки, виданої позивачем, грошові кошти в загальній сумі 16230,43 грн, а повернув банку суму в загальному розмірі 12673,42 грн, та дійшов висновку, що сума заборгованості за неповернутими коштами становить 3557,01 грн.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 09 лютого 2019 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та згоден з умовами та правилами надання банківських послуг, які були надані йому у письмовому вигляді.

16 березня 2019 року ОСОБА_1 підписав також паспорт споживчого кредиту, за змістом якого встановлено умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; максимальна сума ліміту до75000 грн; строк договору 240 місяців, та строк кредитування до 240 місяців; спосіб та строк надання кредиту на картковий рахунок (безготівковий); процентна ставка за межами пільгового періоду визначена у розмірі 42% річних; тип процентної ставки фіксована (може бути змінена за згодою кредитодавця та споживача шляхом укладання додаткової угоди до договору про споживчий кредит); орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом; встановлена реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язання; розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою 500 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій; встановлена підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 84% річних (а.с. 12-13).

До матеріалів справи банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт

«Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно довідки між позивачем та відповідачем був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано 16 березня 2019 року кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до 12/22 (а.с. 8).

Як вбачається із виписки по рахунку відповідача, останньому кредитний ліміт було встановлено 16 березня 2019 року.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 11 листопада 2020 року у відповідача утворилась заборгованість в сумі 10229, 95 грн, яка складається з наступного: 8379, 47 грн заборгованість за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту); 1850, 48 грн заборгованість за простроченими відсотками.

З урахуванням викладеного, висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків з огляду на непогодження сторонами істотних умов договору, оскільки Умови та правила надання банківських послуг та Витяг з Тарифів не підписані відповідачем, не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки матеріали справи містять підписаний власноруч відповідачем паспорт споживчого кредиту, що містить всі суттєві умови кредитного договору, зокрема, і розмір відсотків за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг.

Надана позивачем довідка про умови кредитування (паспорт споживчого кредиту) за формою та змістовним наповненням відповідає вимогам, які до неї ставляться в Законі України «Про споживче кредитування», тобто сторони досягли домовленості щодо всіх істотних умов договору позики (кредиту): погодили строк дії, умови повернення кредиту, процентну ставку, відповідальність за порушення виконання зобов`язань, тощо, на що суд першої інстанції уваги не звернув.

Статтею 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неправомірність відмови в задоволенні позову про стягнення процентів, колегія суддів погоджується з такими доводами, оскільки обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, та надав відповідні докази, яким суд не надав належної оцінки.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитом станом на 11 листопада 2020 року відповідачем не спростований.

Згідно вказаного розрахунку заборгованість за простроченим відсотками складає 1850, 48 грн, які нараховані у відповідності до умов, викладених в паспорті споживчого кредиту, підписаному позичальником ОСОБА_1 , виходячи зі ставки 84 % річних.

Як зазначалося вище, сторони в паспорті споживчого кредиту погодили розмір процентної ставки, порядок її зміни, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів у сумі 1850, 48 грн обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно виписки по рахунку, яка надана позивачем вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами.

Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що заборгованість за тілом кредиту підлягає зменшенню з урахуванням сплачених сум відповідачем.

Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 1-3ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Колегія суддів вважає, що позивачем доведено, що борг позичальника по тілу кредиту становить 8379, 47 грн.

Розмір заборгованості за тілом кредиту відповідачем не спростовано. З урахуванням викладеного, на користь позивача слід стягнути 4 822, 46 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту (8379, 47 грн -3557, 01 грн).

Наведена невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права відповідно до вимог пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків, судових витрат та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 1850, 48 грн та зміні оскаржуваного рішення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, збільшивши розмір стягуваної заборгованості за тілом кредиту з 3557, 01 грн до 8379, 47 грн.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2102 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 20 червня 2019 року (а.с.1). Згідно платіжного доручення позивачем понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3153, 00 грн.

Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 5255, 00 грн (2102,00 грн за подання позову 3153, 00 грн за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 березня 2020 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту, збільшивши розмір стягнутої заборгованості з 3557, 01 грн до 8379, 47 грн.

Заочне рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 01 березня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за простроченими відсотками та в частині судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 на користь на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Привабанк», місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; заборгованість за простроченими відсотками за кредитним договором № б/н від 09 лютого 2019 року станом на 11 листопада 2020 року в розмірі 1850, 48 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5255, 00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 12 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді: