ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 квітня 2021 року

м.Харків

справа № 634/1646/19

провадження № 22-ц/818/2409/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

Суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року, постановлене під головуванням судді Єрьоміної О.В., в залі суду в смт Сахновщина Сахновщинського району Харківської області (повний текст судового рішення складено 29 грудня 2020 року), -

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 61 454,66 грн.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за Кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року в сумі 37 516,37 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 1172,77 грн. сплаченого судового збору, а також витрати на правову допомогу у розмірі 8260,30 грн. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за Кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року у розмірі 61 454,66 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» зазначає, що заочним рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 09.07.2018 року з відповідача на користь позивача була стягнута заборгованість за кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року в сумі 178 175,06 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 20.08.2020 року вказане рішення суду змінено та стягнуто з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року в сумі 132 894,66 грн. Зобов`язання відповідачем належним чином не виконані. Позивач вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь товариства 3% річних за весь час прострочення та індексу інфляції у загальному розмірі 30 021,44 грн. Крім того, з відповідача слід стягнути 3% річних в розмірі 1 258,41 грн. та інфляційних витрат у розмірі 2 831,75 грн. на суму страхових платежів, сплачених позивачем за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року у розмірі 27 343,06 грн. на виконання умов кредитного договору; 3% річних та інфляційні витрати нараховані окремо на кожен виставлений рахунок на відшкодування страхових платежів та не є подвійним стягненням. Позивач вважає, що судом безпідставно відмовлено у стягненні з відповідача інфляційних витрат, оскільки вимога щодо стягнення заборгованості пред`явлена в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 31.05.2015 року; з цієї дати валютою заборгованості стала - гривня; нарахування інфляції на таку заборгованість є правомірною. Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» вказує, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. є доведеними та обгрунтованими. Неправомірним є втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині розміру гонорару або зменшення розміру стягнення гонорару. Застосування судом першої інстанції положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який втратив чинність, свідчить про порушення вимог закону. Позивач також зазначає, що витрати на правову допомогу за представництво інтересів товариства в суді апеляційної інстанції погоджені сторонами у розмірі 10 800 грн. При цьому остаточний розрахунок судових витрат буде надано позивачем за підсумками фактично понесених судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року оскаржується позивачем лише в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено. При цьому відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується та задоволенні позовні вимоги судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Колегія суддів враховує, що у судовому засіданні 28.12.2020 року відповідач та його представник частково визнали позовні вимоги, а саме: в частині стягнення 37 516,36 грн., з яких:

- 654, 96 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 9370,46 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 147, 88 грн. - 3 % річних у зв`язку з відшкодування страхових платежів за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 27 343,06 грн. - сума заборгованості з відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року.

У задоволенні інших позовних вимог відповідач просив відмовити, вказував, що відсутні підстави для стягнення інфляційних витрат, оскільки кредитор внаслідок повернення кредиту в еквіваленті до долара США не несе збитків, викликаних знеціненням гривні, забезпечив повернення виданого кредиту від інфляції національної валюти - гривні шляхом прив`язки її до долара США , нарахування на залишок кредиту інфляційних втрат є подвійним стягненням. До того ж позивачем безпідставно визначено суму заборгованості щодо стягнення страхових платежів: 385,90 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року; 2831, 75 грн. - 3 % річних у зв`язку з відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року; 147, 88 грн. - 3 % річних у зв`язку з відшкодування страхових платежів за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року; 1258,41 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року, оскільки період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року входить у період 03.11.2017 року по 04.11.2019 року. Витрати на правову допомогу відповідач вважає завищеними та непідтвердженими.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором складає 10 173,30 грн. (654,96 грн., 9370,46 грн., 147, 88 грн.); тоді як інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Крім того на підставі пункту 5.6. Загальних умов кредитування з відповідача слід стягнути страхові платежі у розмірі 27 343,06 грн. А нарахування на цю суму 3% річних та інфляційних витрат є безпідставним, оскільки період страхових платежів поглинаються розрахованою заборгованістю. Витрати на правову допомогу з відповідача на користь позивача підлягають стягненню у розмірі 8 260,30 грн. Судовий збір у розмірі 1172,77 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Проте такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 05 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 50010274, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 123 240,23 грн., що еквівалентно 15 121,50 доларів США, зі строком дії 60 місяців. Цільове призначення кредиту - для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2013. Крім того, ОСОБА_1 також отримано додатковий кредит у розмірі 37 697 грн., що еквівалентно 4 625,40 доларів США; з цільовим призначенням - для оплати страхових платежів згідно з договором страхування фінансових ризиків при викраденні або знищенні транспортного засобу, укладеним зі страховою компанією ПрАТ СК «УНІКА» (а.с.32 т.1).

Зобов`язання відповідача перед ТОВ «Порше Мобіліті» за кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року забезпечено Договором застави № 50010274 від 09.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., згідно з умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 598 куб.см., рік випуску 2013.

Сторонами підписана додаткова угода до вказаного кредитного договору. В пункті 1.1. договору погоджено, що ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі, визначений у Кредитному договорі, в українських гривнях (а.с.33 т.1).

В кредитному договорі сторони погодили, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту Суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування (а.с.38 т.1).

Положеннями п. 1.4.2. Загальних умов кредитування передбачено, що повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких за цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

Крім того, пунктом 5.5 Загальних умов кредитування передбачено, що позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором, на протязі усього строку дії Кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована Компанією. Страхування майна забезпечується на наступних умовах: термін страхування - не менше одного року з дня укладення договору застави з переукладанням/продовженням терміну страхування на кожний наступний рік, при цьому позичальник зобов`язаний упевнитись, що страхова компанія є авторизована Компанією, в протилежному випадку позичальник укладає договір страхування майна з іншою автоматизованою страховою компанією; застраховані ризики - пошкодження, втрата або знищення майна; страхова сума - повна вартість майна з виплатою страхового відшкодування компанії (вигодонабувач за страхуванням) в межах заборгованості позичальника за Кредитним договором. Здійснювати щорічне страхування зазначеного майна на вказаних умовах до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Невідкладно надавати Компанії оригінали відповідних полісів страхування.

Положеннями п. 5.6. Загальних умов сторони погодили, що якщо позичальник не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, вказаним у п. 5.5 Загальних умов, позичальник дає згоду і доручає ТОВ «Порше Мобіліті» здійснити від імені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує Позивачу витрати, понесені останнім у зв`язку із виконанням даного доручення.

На виконання зазначених умов Кредитного договору, 05 вересня 2013 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА», як страховиком, та відповідачем, як страхувальником, укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001754 (а.с.52 т.1). Вигодонабувачем у договорі страхування вказано ТОВ «Порше Мобіліті».

ОСОБА_1 , уклавши від власного імені Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001754 та будучи його стороною, певний час належно виконував свої обов`язки зі сплати страхових платежів.

Однак, згодом, сплату страхових платежів відповідач припинив, внаслідок чого ТОВ «Порше Мобіліті», на підставі п. 5.6. Загальних умов кредитування, сплачував страхові платежі відповідача самостійно.

З листопада 2017 року по вересень 2018 року, ТОВ «Порше Мобіліті» вчасно та у повному обсязі виконувало свої обов`язки перед акціонерним «Страхова компанія «УШКА» за пунктом 5.6. Загальних умов кредитування (а.с.72-87 т.1).

Проте відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав.

Заочним рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 09 липня 2018 року по цивільній справі № 634/1099/17 позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 було задоволено частково та стягнуто заборгованість за Кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року в сумі 178 175,06 грн., вирішено питання судових витрат (а.с.17-29 т.1).

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 серпня 2020 року заочне рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 09 липня 2018 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за Кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року в сумі 132 894,66 грн., а також судовий збір (а.с.244-248 т.1).

Матеріали справи не містять доказів виконання вказаного судового рішення.

Як на підставу позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» посилалося на те, що ОСОБА_1 прострочив виконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 50010274 від 05.09.2013 року, у зв`язку з чим за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочення, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України. Позивач звертає увагу, що позовна заява складена 02.11.2017 року, а тому у межах розгляду вищевказаної справи не розглядалося питання щодо стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року, що становить 30 021,44 грн. Крім того у межах розгляду цивільної справи № 634/1099/17 не розглядалося питання про стягнення з ОСОБА_1 страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року, які на виконання умов кредитного договору сплачені позивачем в інтересах відповідача у розмірі 27 343,06 грн. Позивач вважає, що до страхових платежів також підлягає застосуванню вимоги ст. 625 ЦК України. У зв`язку з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» просило суд стягнути із відповідача на користь позивача 30 021,44 грн., що є заборгованістю по сплаті строкових платежів та дострокового повернення кредиту за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року, з яких:

- 1 709, 13 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

-17 753,10 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 385,90 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 654, 96 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 9 370,46 грн. - 3 % річних у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 147, 88 грн. - 3 % річних у зв`язку з відшкодування страхових платежів за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» просило суд стягнути із відповідача на користь позивача страхові платежі з урахуванням ст. 625 ЦК України у розмірі 31 433,22 грн., з яких:

- 27 343, 06 грн. - сума заборгованості з відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року;

- 1 258,41 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року;

- 2 831, 75 грн. - 3 % річних у зв`язку з відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року.

Крім того, позивач просив стягнути із відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1 921 грн., та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року оскаржується позивачем лише в частині позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено, а саме: в частині стягнення інфляційних витрат за неналежне виконання кредитного зобов`язання; в частині стягнення 3% річних та інфляційних витрат із суми відшкодування страхових платежів, а також в частині стягнення суми витрат на правову допомогу.

Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

У постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17 (провадження № 14-495цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про правомірність нарахування на суму основної заборгованості індексу інфляції, оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті за курсом НБУ. Відтак, валютою заборгованості стала національна валюта України гривня, тому нарахування індексу інфляції на таку заборгованість визнано правомірним.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення індексу інфляції за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року.

З матеріалів справи убачається, що Кредитним договором передбачено: усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалента суми кредиту у доларах США відповідно до пункту 1.3 загальних умов кредитування.

Крім того, ТОВ «Порше Мобіліті» змінив строк виконання основного зобов`язання, направивши на адресу позичальника вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, при цьому позичальник у випадку прострочення виконання основного зобов`язання має право на нарахування компенсаційних платежів, передбачених статтею 625 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» слід стягнути інфляційні втрати за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року, а саме:

- 1 709, 13 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

-17 753,10 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

-385,90 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

При цьому колегія суддів погоджується з наданим ТОВ Порше Мобіліті розрахунком інфляційних втрат, оскільки він узгоджується з матеріалами справи і не спростований відповідачем.

Вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року також підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Пунктом 5.5 Загальних умов кредитування передбачено, що позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором, на протязі усього строку дії Кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована Компанією. Страхування майна забезпечується на наступних умовах: термін страхування - не менше одного року з дня укладення договору застави з переукладанням/продовженням терміну страхування на кожний наступний рік, при цьому позичальник зобов`язаний упевнитись, що страхова компанія є авторизована Компанією, в протилежному випадку позичальник укладає договір страхування майна з іншою автоматизованою страховою компанією; застраховані ризики - пошкодження, втрата або знищення майна; страхова сума - повна вартість майна з виплатою страхового відшкодування компанії (вигодонабувач за страхуванням) в межах заборгованості позичальника за Кредитним договором. Здійснювати щорічне страхування зазначеного майна на вказаних умовах до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Невідкладно надавати Компанії оригінали відповідних полісів страхування.

Положеннями п. 5.6. Загальних умов сторони погодили, що якщо позичальник не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, вказаним у п. 5.5 Загальних умов, позичальник дає згоду і доручає ТОВ «Порше Мобіліті» здійснити від імені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії. Позичальник компенсує Позивачу витрати, понесені останнім у зв`язку із виконанням даного доручення.

На виконання зазначених умов Кредитного договору, 05 вересня 2013 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА», як страховиком, та відповідачем, як страхувальником, укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001754 (а.с.52 т.1). Вигодонабувачем у договорі страхування вказано ТОВ «Порше Мобіліті».

ОСОБА_1 , уклавши від власного імені Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №245002/4098/0001754 та будучи його стороною, певний час належно виконував свої обов`язки зі сплати страхових платежів.

Однак, згодом, сплату страхових платежів відповідач припинив, внаслідок чого ТОВ «Порше Мобіліті», на підставі п. 5.6. Загальних умов кредитування, сплачував страхові платежі відповідача самостійно.

З листопада 2017 року по вересень 2018 року, ТОВ «Порше Мобіліті» вчасно та у повному обсязі виконувало свої обов`язки перед акціонерним «Страхова компанія «УШКА» за пунктом 5.6. Загальних умов кредитування (а.с.72-87 т.1).

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем визнана заборгованість за страховими платежами, в порядку п.5.6. Загальних умов кредитування, у розмірі 27 343,06 грн. Вказана сума стягнута з відповідача судом першої інстанції та не оскаржується.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року, оскільки таке стягнення є подвійною цивільно-правовою відповідальністю одного й того ж виду за одне й те саме правопорушення договірного зобов`язання, - не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів вважає, що стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року не є подвійним стягненням у спірних правовідносинах, оскільки вимоги по ст. 625 ЦК України по страховим платежам заявлені позивачем за різний період часу.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції в частині стягнення інфляційних витрат за кредитом та 3 % річних та інфляційних втрат за страховими платежами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення інфляційних втрат за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року та в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року, - слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 23 938,29 грн., з яких:

- 1 709, 13 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

-17 753,10 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 385,90 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 1 258,41 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року;

- 2 831, 75 грн. - 3 % річних у зв`язку з відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року.

Разом з тим рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід змінити в частині мотивів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 6 та 7 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавент спроти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Матеріали справи свідчать про те, що у відзиві на позовну заяву (а.с.176-180 т.1), відповідач заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу; вважав заявлений позивачем розмір таких витрат у сумі 15 000 грн. недоведеним та неспівмірним.

Задовольняючи частково вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8 260,30 грн., суд першої інстанції виходив із обгрунтованості та розумності витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, а також судом застосовано Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Колегія суддів зазначає, що вказаний Закон втратив чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

При цьому визначений судом розмір витрат на правову допомогу - 8 260,30 грн., колегія суддів вважає достатньою та співмірною із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням частково задоволення вимог апеляційної скарги (на 39%), з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 123,80 грн. (39% від 2 881,50 грн.).

Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - задовольнити частково.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення інфляційних втрат у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року та в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 23 938,29 грн., з яких:

- 1 709, 13 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням сплати періодичних платежів за кредитом за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

-17 753,10 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням дострокового повернення кредиту за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 385,90 грн - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 03.11.2017 року по 04.11.2019 року;

- 1 258,41 грн. - інфляційні втрати у зв`язку з простроченням відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року;

- 2 831, 75 грн. - 3 % річних у зв`язку з відшкодування страхових платежів за період з 09.11.2017 року по 19.09.2018 року.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 28 грудня 2020 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - змінити в частині мотивів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 123,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина