ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року

м. Харків

справа № 627/1134/20

провадження №22-ц/818/4559/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С, Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс»,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СС Лоун»,

приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович,

приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «СС Лоун», приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на заочне рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 травня 2021 року у складі судді Бугаєнко І.В.,-

в с т а н о в и в:

29.12.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», в якому просила: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 15233 вчинений приватним нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 30.07.2020 року щодо стягнення з позивача, яка є боржником за кредитним договором 681306-А від 19.10.2019 року, укладеним з ТОВ «СС Лоун», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, ні підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № від 05.02.2020 року є ТОВ «Фінфорс», заборгованості за кредитним договором 681306-А від 19.10.2019 року у розмірі 35962 грн. 50 коп. Просила стягнути з ТОВ «Фінфорс» на свою користь судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 12 травня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем від 30.07.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 15233, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором 681306-А від 19.10.2019 року у розмірі 35962 грн. 50 коп.

В задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Фінфорс» судовий збір в дохід держави у розмірі 840,80 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити цю вимогу у повному обсязі.

Вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про відсутність доказів на підтвердження наданих адвокатом послуг, зокрема детального опису робіт, доказів про сплати суми гонорару адвоката, тощо .

Насправді, стороною позивача, 01.04.2021 було направлено на адресу електронної пошти суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, які суд до уваги не прийняв.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

З апеляційної скарги убачається, що рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 травня 2021 рокуоскаржується апелянтом в частині вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині рішення суду учасниками справи не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у з-задоволені вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем та його представником - адвокатом Шаповаловим А.М. не надано суду доказів на підтвердженням наданих послуг, зокрема детального опису робіт, акту виконаних робіт та доказів про сплату суми гонорару, розмір якого зазначено в п. 5 додатку № 2 від 03.12.2020 року до договору № 13-01/20 про надання адвокатом правової допомоги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в частині вирішення вимог щодо стягнення з ТОВ «Фінфорс», на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу не відповідає.

Судом установлено, що представництво позивача у суді першої інстанції здійснював адвокат Шаповалов А.М. на підставі договору № 13-01/20 про надання адвокатської правової допомоги від 13.01.2020 року.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зі змісту статті 58 ЦПК України убачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно ст. ст. 15,60 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Колегією суддів установлено, що між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом Шаповаловим Андрієм Миколайовичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4879/10, видане 31.05.2012) укладено Договір № 13-01/20 від 13 січня 2020 року про надання правової допомоги.

За умовами договору, правова допомога надається адвокатом Клієнтові у спосіб визначений цим договором.

За правову допомогу Клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар в розмірі, встановленому додатковим договором (а.с. 23,25).

З відповіді керівника апарату Краснокутського районного суду Харківської області від 09.06.2021 адресованої судді Бугаєнко І.В. убачається, що 01.04.2021 на електронну адресу суду дійсно надійшло клопотання адвоката Шаповалова А.М. про долучення до матеріалів справи доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, яка була зареєстрована до справи № 627/313/21 (суддя Вовк Л.В.), а згідно відомостей за програмою КП «Д-3» будь-яких листів від представників ОСОБА_1 у даній справі (суддя Бугаєнко І.В.) не надходило (а.с.139-140).

Однак, як свідчать матеріали справи роздруківка надана представником позивача з електронної адреси відправленого листа на адресу суду першої інстанції та роздруківка вхідної кореспонденції щодо надходження електронної пошти від 01.04.2021 є фактично ідентичними, оскільки містять одну й туж саму інформацію.

Даних, на підтвердження того, що вказане клопотання адвоката Шаповалова А.М. , як це зазначено у відповіді керівника апарату суду, було адресовано ним у іншій цивільній справі матеріали справи не містять. Натомість у клопотанні представника позивача, яке додано у якості доказу до апеляційної скарги , убачається, що воно адресовано саме судді Бугаєнко І.В. у даній справі № 627/1134/20.

Колегією суддів встановлено, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу була заявлена позивачем при подачі позову 29.12.2020, а клопотання про долучення доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, з додатками до нього, було подано представником позивача до суду першої інстанції 01.04.2021, тобто завчасно, як це вимагає ч. 8 ст. 141 ЦПК України, через засоби електронної пошти суду, розміщеної на сайті Судової влади.

Так, додатковою угодою № 2 від 03.12.2020 до Договору від № 13-01/20 від 13 січня 2020 року визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвокату за надання правової допомоги/послуг у цій справі (а.с. 24).

25.03.2021 адвокатом Шаповаловим А.М., за погодженням з Клієнтом ОСОБА_1 складено акт про надану професійну правничу допомогу позивачу за Договором від № 13-01/20 від 13 січня 2020 року про надання правової допомоги, Додаткової угоди від № 2 від 03.12.2020 .

У даному акті зазначено суму, що належить до сплати адвокату (а.с. 136).

Найменування видів правової та професійної правничої допомоги (послуг), що були надані ОСОБА_1 на виконання вказаного Договору на загальну суму гонорару у розмірі 3000 грн вказані у Детальному описі робіт (наданих послуг) (а.с. 135).

Прибутковим касовим ордером № 13-01/20 від 25.03.2021 підтверджено оплату ОСОБА_1 послуг адвоката Шаповалова А.М. за розгляд цієї справи (а.с. 137).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 , п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду в оскаржуваній частині, оскільки можливі помилки, які виникли в роботі працівників апарату суду під час реєстрації заяви адвоката Шаповалова А.М., не можуть бути підставою для відмови позивачу у відшкодуванні понесених нею і документально підтверджених судових витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши матеріали справи та зміст поданих заявником документів, колегія суддів вважає співмірним наданий адвокатом Колесніковим А.Г. обсяг послуг при розгляді справи у суді першої інстанції (надання юридичної консультації, підготовка і подача позовної заяви, заяви про забезпечення позову та додатків до них, тощо) з їх вартістю 3000 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг, принципу розумності та справедливістю.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень пунктів 2,4 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення вимоги позивача про стягнення таких витрат у розмірі 3000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.2,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 12 травня 2021 року в частині вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (Код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (тори тисячі) грн., понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 18 серпня 2021 року.