Справа № 522/655/20
Провадження № 2/522/4141/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

15 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної шкоди (а.с. 2 ? 3). 29 липня 2020 року надійшла заява про збільшення позовних вимог, в порядку ст. 49 ЦПК України. Позивачка просить: стягнути солідарно з відповідачів Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 та Фізичної особи -підприємця ОСОБА_3 56675 гривень 20 копійок матеріальної шкодита моральної шкоди 20 000 гривень (а.с. 59 ? 61).

Позивачка мотивує вимоги тим, що 15 вересня 2019 року вона здала до хімчистки портьєри, що підтверджується квитанцією договором № 151589 від 15.09.2019 року, яка була видана ФОП ОСОБА_3 .. Таким чином, вона уклала з ФОП ОСОБА_3 договір у відповідності до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів». При прийнятті портьєр до чистки у графі «опис виробу» було вказано наступне: знос «50%», у графі «дефекти виробу» було вказано: «походження плям загальне забруднення, пил, дефекти: зачіпки, вигоряння». Коли вона передавала портьєри до хімчистки вони були цілими та без пошкоджень. Нею була замовлена додаткова послуга: доставка портьєр після чистки додому. Згідно квитанції дата видачі замовлення була вказана 20 вересня 2019 року. Проте, відповідач прострочив цей строк та доставив ій замовлення лише 08 жовтня 2019 року. При прийомі портьєр після чистки вона виявила пошкодження портьєр, які унеможливлюють їх використання за цільовим призначенням. Тобто портьєри були повністю знищені. Позивач негайно звернулась до хімчистки із письмовою заявою про знищення портьєр та запропонувала пошити ій такі ж самі за рахунок винної сторони. Інших прохань не висловила. Працівники хімчистки пообіцяли повністю відновити портьєри. Це підтверджується квитанцією договором № 187591 від 08.10.2019 року, яка була видана ФОП ОСОБА_2 .. При передачі портьєр для відновлення в графі «опис виробу» було вказано наступне: «знос 75%», а у графі «дефекти виробу» було вказано: «порушення цілісності, подряпини порушення тканини». Таким чином, був підтверджений факт того, що саме під час чистки портьєр ФОП ОСОБА_3 портьєри були пошкоджені, оскільки коли вона їх здавала ніяких пошкоджень та подряпин не було, а знос був 50%. Проте, відповідачі не усунули порушення та не повернули портьєри. Вважає, дії відповідачів такі, що порушують ії права як споживача, передбачені ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: належну якість обслуговування та відшкодування збитків. Вказане порушення прав відповідачами заподіяли майнову та моральну шкоду. Майнова шкода виражається в витратах, які вона понесла у вигляді вартості послуг з чистки портьєр у сумі 316 гривень 80 копійок, за обробку фурнітури у сумі 240 гривень та витратах, які буде змушена понести у вигляді вартості пошиття аналогічних штор у сумі 56118,40 гривень. Таким чином, майнова шкода складає 56 675,20 гривень. Моральна шкода полягає у тому, що вказані портьєри були подаровані маленькій донечці на день народження у 2014 році. Кожний рік напередодні ії дня народження позивачка здає ці портьєри саме до хімчистки «КІМС», якою вона користується майже 20 років. Замість того, щоб отримати насолоду від чистих штор у своїй кімнаті донька розчарована, тому, що вікна у ії кімнаті мають неприглядний вигляд та кімната не є затишною.

Крім того, відповідач ФОП ОСОБА_2 постійно стверджує, що інший відповідач ФОП ОСОБА_3 не має ніякого відношення до цієї справи та не надає послуги хімчистки. Але з цим неможливо погодитися, оскільки згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ФОП ОСОБА_3 надає послуги саме з хімчистки.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 16 січня 2020 року по справі відкрито провадження, встановлений спрощений порядок розгляду справи (а.с.14)

04 березня 2020 року ФОП ОСОБА_2 надала письмовий відзив, в якому просить відмовити у задоволені позову (а.с. 25 ? 30).

Зазначає, що ФОП ОСОБА_3 не має відношення до виконання замовлення позивача, так як ФОП ОСОБА_3 здійснює підприємницьку діяльність в м. Ірпінь Київської області. В зазначеному випадку був програмний збій, саме тому у первісній квитанції № 151589 від 15 вересня 2019 року було значно «СПД ОСОБА_3 ». Всі роботи за зазначеним замовленням виконувались ФОП ОСОБА_2 , яка є належним відповідачем за цією судовою справою. Підтвердження цього є Договір оренди, підписаний між власником приміщення ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 на використання приміщення у якості пункту прийому та чистки речей.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 з позовом незгодна в повному обсязі з приводу наступного: У позивачки відсутні претензії до проведеної хімчистки, а вона наполягає лише стягнути вартість пошиву нових портьєр. Зазначає, що відповідач недоліки роботи не вчинив, т.я. діяв в тих рамках домовленостей між сторонами, які зазначені в договорі.

12 березня 2020 року ОСОБА_1 надала відповідь на відзив (а.с. 31 ? 43).

29 липня 2020 року надійшла заява про збільшення позовних вимог, в порядку ст. 49 ЦПК України (а.с. 59 ? 61).

01 червня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення позивачки (а.с. 83 ? 86).

В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача ФОП ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову.

Представник ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, встановлені наступні обставини.

Фактичні обставини встановлені судом

Судом встановлено, що 15.09.2019 року позивачка ОСОБА_1 уклала з ФОП ОСОБА_2 договір на послуги хімічної чистки, що підтверджується квитанцією-договором № 151589 від 15.09.2019р. Предметом договору була хімічна чистка портьєр: тюлево гардинні вироби; вид обробки чистка та ремонт; колір: рожевий; фурнітура бахрома; умови прийому: прийнято за бажанням клієнта (а.с. 4).

Перед здаванням портьєр у хімчистку відповідачем у договорі описані встановлені дефекти на виробі: походження плям загальне забруднення, пил; дефекти: зачіпки, вигорання. Відсутнє маркування, Попередження: після чистки залишкові сліди плям, прояв прихованих дефектів.

08 жовтня 2019 року позивачка звернулась з заявою (претензією), а також отримала квитанцію договір від 08.10.2019 року на переробку за заказом № 151589 в якій зазначено опис виробу: портьєри. Вид обробки: прасування (без обробки); знос 75%. Дефекти цілісності, потертості; подряпини порушення тканини. Попередження: можливий прояв прихованих дефектів (а.с. 5, 6).

17 жовтня 2019 року ФОП ОСОБА_3 на вимоги позивачки щодо усунення наслідків хімчистки відповідачем відмовлено, у зв`язку з тим, що недоліки на виробі були виявлені до хімчистки, виріб було оброблено згідно з вимогами ДСТУ 201.03.96, якими допускається наявність дефектів, що були виявлені під час укладення договору, а також виявлення прихованих дефектів (а.с. 7).

Позивачка звернулась до відповідачів з пропозицією досудового врегулювання спору та відшкодування майнової шкоди в розмірі 17343,80 гривень та 20 000 гривень моральної шкоди (а.с. 8 ? 10).

28.11.2019 року на вимогу позивачки щодо компенсації грошових коштів ФОП ОСОБА_3 повідомило, що вироби пройшли обробку згідно з ДТСУ 201.03.96. Готові повернути кошти в розмірі 5556 гривень, шляхом розміщення на ії бонусному рахунку (вартість обробки фурнітури в розмірі 240 гривень, вартість чистки виробів в розмірі 316 гривень, а також 5000 гривень як прояв лояльності). Наявні на виробі дефекти не пов`язані з чищенням виробу. Таким чином, змушені відхилити заявлені вимоги щодо компенсації вартості виробу в зв`язку з відсутністю підстав для їх задоволення.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За положеннями ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) за наявності в роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Згідно з п. 12 ст. 1 вказаного Закону істотним є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, який виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: він взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Відповідно до п.9 ст. 10 Закону, виконавець зобов`язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв`язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст. 76-89 ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому дані докази повинні бути належними і допустимими, як це передбачено ст.ст. 77-80 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувались вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхилюючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до п. 7 ст. 1 Закон України «Про захист прав споживачів» договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами.

Відповідно до п. 25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994р. № 313, виконавець зобов`язаний забезпечити, зокрема відшкодування збитків, заподіяних замовнику невиконанням або неналежним виконанням умов угоди, а також у разі втрати, псування чи пошкодження із своєї вини речей та матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою.

Виконавець не несе відповідальності за недоліки у наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли не з його вини. Претензії до якості виконання замовлення не задовольняються у разі, якщо замовник не підтвердить своїх вимог (п. 29 Правил).

З аналізу вказаних вище норм та матеріалів справи встановлено, що 15.09.2019 року позивачка здала до ФОП ОСОБА_2 портьєри для проведення чистки та ремонту. Під час оформлення замовлення на послуги хімчистки між позивачкою та відповідачем було підписано квитанцію - договір.

Згідно роз`яснень пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» виходячи з правил ст. ст. 153, 154 ЦК України, видача й одержання квитанції (квитанції-замовлення, квитанції-зобов`язання) іншого документа на підтвердження укладення договору про побутове обслуговування свідчить про згоду сторін з усіма його умовами. Отже, ці умови є обов`язковими для сторін і суд повинен виходити з них при вирішенні спору, коли не буде встановлено, що вони не відповідають фактичним даним або суперечать чинному законодавству.

Згідно з п. 2.1. Інструкції щодо надання послуг з хімічної чистки та фарбування (перефарбування) виробів, затверджено Наказом Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення 27.08.2000р. № 20, замовлення щодо надання послуг з хімічної чистки виробів оформлюється договором (квитанцією).

В ході судового розгляду представник ФОП ОСОБА_2 підтвердила, що 15.09.2019 року було прийнято від ОСОБА_1 портьєри.

Отже, між позивачкою ОСОБА_1 , як споживачем, і ФОП ОСОБА_2 , як надавачем послуг, виникли зобов`язальні відносини з приводу надання послуг, договір містить всі необхідні істотні умови, процент зношеності визначено відповідно до положень цієї Інструкції.

Згідно з п.п. 2.3., 2.4. Інструкції під час приймання замовлення приймальник повинен: оглянути кожний виріб у присутності замовника з метою визначення можливості його обробки в умовах підприємства, встановлення ступеня зносу, виявлення дефектів (плям), які неможливо усунути тощо, попередити замовника про можливу усадку виробу і проявлення після обробки прихованих дефектів.

При оформленні замовлення замовник своїм підписом підтверджує згоду щодо вартості виробу, відсотку зносу, виду обробки, наявних дефектів, а також ознайомлення його про можливість проявлення прихованих дефектів та усадки виробу після обробки.

З квитанції-договору № 151589 від 15.09.2019 року, виданої відповідачем вбачається, що позивачкою було передано для проведення хімчистки портьєрів.

У квитанції зазначено, що в рамках виконання доручення з надання послуг, клієнт приймає умову, що на виробах після хімічної чистки допускаються приховані дефекти, які виявляються після чистки (ДСТУ) 201-03-96).

Також у вищевказаній квитанції-договорі від 15.09.2019 року зазначено, що знос 50% та дефекти виробу. Клієнта попереджено про те, що маркування відсутнє, після чистки можливо проявлення прихованих дефектів, залишкові сліди плям.

Виходячи з вищевказаного, відповідачем ФОП ОСОБА_2 не порушено умови закріплені в квитанції-договорі, з якими позивачка була ознайомлена.

Учасники справи повідомили, що позивачка відмовилась забрати портьєри, вони знаходяться у відповідача ФОП ОСОБА_2 12 серпня 2020 року в судовому засіданні в присутності сторін було оглянуто портьєри, надані представником відповідача (а.с. 68 ? 70). Позивачка також відмовилась від отримання виробів та наполягала на відшкодуванні вартості нових портьєр.

Крім того, позивачка або її представник не заявляли суду клопотання про проведення експертизи, зокрема, на предмет впливу на виріб. Інші (позасудові) заходи для проведення експертизи позивачкою також не вжиті.

Так, у квитанції від 15.09.2019 року зазначено, що портьєри мають ступень зносу 50%. Товарний чек, який наданий суду щодо придбання портьєр та пошив за ціною 1128 (а.с. 36) не містить дати, печатки магазина та не зазначена грошова одиниця. В свою, чергу позивачка зазначає, що придбала їх у 2014 році. В зв`язку з затягуванням процесу з боку відповідача та пандемію короновірусу за цей час суттєво змінились ціни на ринку та зараз пошиття портьєр, вже з іншої тканини буде коштувати 56 118 гривень 40 копійок. Доказів того, коли конкретно портьєри було придбані та за які кошти суду не надано, але у будь-якому разі, вони придбані до 15.09.2019 року і на момент здавання у хімчистку вже мало 50 % зносу, що знижує його вартість принаймні на половину, а тому збиток не може бути оцінений як вартість нових портьєр.

Суд не приймає до уваги доводи позивачки щодо зазначення зносу портьєр на 75 % у квитанції від 08.10.2019 року, оскільки сума збитку, прирівняна позивачкою до вартості нових портьєр в сумі 56 118 гривень, що не відповідає дійсним обставинам справи.

При цьому, вимоги про розірвання договору та стягнення коштів, сплачені за послуги хімчистки та ремонту позивачкою не заявлені.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню.

Не підлягає також задоволенню вимога позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди, яку остання оцінила у 20 000 гривень, у зв`язку з відмовою в частині позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Пункт 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така заподіяна небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією, що в даному випадку відсутнє.

Відповідно до ст. 22 цього Закону при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Оскільки суд не встановив протиправності дій відповідача та не задовольнив вимог позивачки відшкодування матеріальної шкоди, підстави для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1, 4, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 12, 81, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 липня 2021 року.

Суддя Р.Д. Абухін

16.07.2021