Справа № 369/5266/21
Провадження №4-с/369/90/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

при секретарі Юзюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Київ цивільну справу №369/5267/21 за скаргою ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , суб`єкт оскарження: головний державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Гаркавенко Анна Валеріївна на бездіяльність державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 , датована 12.04.2021, за підписом представника адвоката Уманець С.Г. (діє на підставі ордеру) на бездіяльність державного виконавця під час виконання судового рішення, в якій в порядку ст.ст. 447, 448, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ставиться питання про:

- визнання за період з 09.10.2018 року по 09.04.2021 року неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни у виконавчому провадженні № 57388216 з примусового виконання виконавчого листа № 369/12897/17 виданого 11 липня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження";

- зобов`язання головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анну Валеріївну або іншу посадову особу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57388216 щодо примусового виконання виконавчого листа № 369/12897/17 виданого 11 липня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження", та котрі були направлені та свідчили б про перевірку майнового стану боржника та фактичне примусове виконання виконавчого листа №369/12897/17 виданого 11 липня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області;

- зобов`язання Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомити про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання

- стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначив, що 21.03.2018 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/12897/17 задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме стягнуто з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, у вигляді витрат на проведення дослідження магнітно-резонансної томографії в розмірі 800,00 гривень., матеріальну шкоду у вигляді втраченого внаслідок ушкодження здоров`я доходу в розмірі 124 067,50 гривень, моральну (немайнову) шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 30 000,00 гривень.

На виконання вказаного рішення 11.07.2018 Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 369/12897/17, який було пред`явлено на примусове виконання до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального Управління юстиції у місті Києві.

09.10.2018 головним державним виконавцем Гаркавенко А.В. відкрито виконавче провадження № 57388216 з примусового виконання виконавчого листа № 369/12897/17 виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 11.07.2018, про що винесено відповідну постанову.

Також 09 жовтня 2018 державним виконавцем Гаркавенко А.В. винесено постанову про арешт майна боржника та направлено запит до Регіонального сервісного центру МВС у місті Києві щодо наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

12.03.2019 державним виконавцем Гаркавенко А.В. оголошено в розшук автотранспортний засіб марки ГАЗ 3102, 1986 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , що належить боржнику.

06.12.2019 державним виконавцем Гаркавенко А.В. винесено постанову про арешт коштів боржника в ПАТКБ "Приватбанк".

30.01.2020 державним виконавцем Гаркавенко А.В. винесено постанови про передачу виконавчого провадження до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постанову про прийняття виконавчого провадження вказаним відділом.

18.02.2020 державним виконавцем Гаркавенко А.В. винесено постанову про арешт коштів в філії АТ "Укрексімбанк" в м. Києві.

04.02.2021 Стягувач звернувся до державного виконавця Гаркавенко А.В. із заявами про: внесення до автоматизованої системи виконавчого провадження відомостей про всі документи та їх скановані копії; вчинення заходів примусового виконання судового рішення; вжиття заходів щодо виявлення наявності та/або стану рахунків боржника; надання копій документів виконавчого провадження; на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Також скаржник вказує, що з інформації, яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, вбачається, що державним виконавцем Гаркавенко А.В. в період з 09.10.2018 по 09.04.2021, не були виконані вимоги передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», щодо примусового виконання виконавчого № 369/12897/17 виданого 11 липня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, із дотриманням строків та порядку вчинення виконавчих дій визначених ЗУ "Про виконавче провадження", а саме:

- не здійснювалася перевірка наявності рахунків та/або стан рахунків боржника - фізичної особи, рух коштів та операції за рахунками боржника шляхом направлення письмових вимог до банківських установ з метою отримання інформації про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника у порядку та строки встановлені п. 3 та п. 21 ч. 3 ст. 18, ч. 8 ст. 48 Закону;

- не прийнято рішення про звернення стягнення на кошти боржника шляхом винесення постанови про арешт коштів та направлення її до виконання банківським установам у порядку та строки встановлені ч. 2 ст. 13, п. 7 ч. 3 ст. 18, чч. 1, 2 та 4 ст. 48 Закону);

- не здійснено заходів щодо виявлення та арешту рухомого майна за місцем реєстрації/проживання Боржник у порядку та строки встановлені ч. 4 ст. 13, п. 6 ч. 3 ст. 18, ч. 8 ст. 48 Закону;

- не здійснено заходів щодо перевірки інформації про боржника, його майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних (Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно; Єдиному державному реєстрі транспортних засобів; Державному реєстрі цивільних повітряних суден; Державному реєстрі технічних засобів для агропромислового комплексу; Єдиному реєстрі для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів; Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України тощо), що передбачено ч. 5 ст. 18 та ч. 2 ст. 36 Закону;

- не здійснено реєстрацію обтяжень майна боржник в процесі та у зв`язку з виконавчим провадження п. 8 ч. 3 ст. 18 Закону;

- не направлено запити до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів, та звісно при його виявлені не здійснено відповідних та належних виконавчих дій, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10, п.3 ч. 3 ст. 18 Закону;

- не здійснено заходів щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника у порядку передбаченому ч. 5 ст. 18, ст. 68 та ст. 70 Закону;

- не здійснено заходів щодо внесення інформації до ІПС "Інформаційний портал Національної поліції України" шляхом електронного обміну інформації у порядку встановленому ч. 3 ст. 36 Закону та п. 3 розділу ІІІ спільного наказу МВС та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 року № 64/261/5;

- не вжито заходів щодо виявлення та звернення стягнення на майно боржника, набутого ним при здійсненні господарської діяльності як фізична особа-підприємець у порядку передбаченому ч. 5 ст. 18, ч. 8 ст. 48 та ст. 52 Закону;

- не вжито заходів щодо встановлення інформації про загальну суму доходу та суму податку за період з 2018 року по 2020 рік включно, задекларованих боржником як - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи підприємця, що передбачено ч. 5 ст. 18, ч. 8 ст. 48;

- не застосовано та не вжито інших та можливих заходів у виконавчому провадженні.

Зважаючи на зазначене, скаржник вважає, що своєю не ефективністю, несвоєчасністю і в не повному обсязі вчиненні виконавчих дій, державним виконавцем Гаркавенко А.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 369/12897/17 виданого 11 липня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, були порушені засади виконавчого провадження.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2021 з урахуванням вимог ст. 448 ЦПК України вказану скаргу було прийнято до розгляду та, зокрема, задоволено клопотання про витребування доказів судом, у зв`язку з чим головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко А.В. зобов`язано подати до суду оригінали матеріалів виконавчого провадження за №57388216 для огляду у судовому засіданні та належно засвідчені копії цих матеріалів для залучення до справи.

Також суб`єкту, дії якого оскаржуються, запропоновано подати до суду свої письмові заперечення проти скарги з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Станом на 29.06.2021 витребувані судом матеріали виконавчого провадження № 57388216 щодо примусового виконання виконавчого листа № 369/12897/17 виданого 11 липня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, суду надані не були.

Від представника заявника - ОСОБА_3 надійшло клопотання про здійснення судового розгляду справи без присутності державного виконавця, заінтересованої особи та скаржника, на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги. Вимоги по скарзі підтримані в повному обсязі.

У судове засідання державний виконавець Гаркавенко А.В. не з`явилася. Про судове засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Згідно з ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) скарга на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З огляду на зазначене, з метою дотримання розумних строків судового провадження, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги по суті у судовому засіданні 29.06.2021.

До суду надійшла заява представника скаржника про компенсацію судових витрат на правничу допомогу, в якій ставиться питання про стягнення з суб`єкта оскарження за рахунок бюджетних асигнувань Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь скаржника витрат на правничу допомогу в сумі 6250,00 грн.

Така заява обґрунтована тим, що скаржником ОСОБА_1 , укладено договір про надання правової допомоги від 24.12.2020 № 92/1 з адвокатським об`єднанням «ЮСТІС», згідно з п. 4.1 якого розмір гонорару за правничу допомогу, визначену у п. 1.1 цього договору, становить 6250,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи до відповідної заяви надано:

- детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом в рамках виконання умов договору від 24.12.2020;

- акт наданих послуг від 03.06.2021 згідно договору від 24.12.2020.

29.06.2021 до суду надійшли судові дебати у письмовому вигляді, в яких представник скаржника - адвоката Уманець С.Г. вимоги скарги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що 21.03.2018 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/12897/17 задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме стягнуто з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, у вигляді витрат на проведення дослідження магнітно-резонансної томографії в розмірі 800,00 гривень., матеріальну шкоду у вигляді втраченого внаслідок ушкодження здоров`я доходу в розмірі 124 067,50 гривень, моральну (немайнову) шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в розмірі 30 000,00 гривень.

На виконання вказаного рішення 11.07.2018 Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 369/12897/17, який було пред`явлено на примусове виконання до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального Управління юстиції у місті Києві.

09.10.2018 головним державним виконавцем Гаркавенко А.В. відкрито виконавче провадження № 57388216 з примусового виконання виконавчого листа № 369/12897/17 виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області 11.07.2018, про що винесено відповідну постанову.

Також 09 жовтня 2018 державним виконавцем Гаркавенко А.В. винесено постанову про арешт майна боржника та направлено запит до Регіонального сервісного центру МВС у місті Києві щодо наявності зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

12.03.2019 державним виконавцем Гаркавенко А.В. оголошено в розшук автотранспортний засіб марки ГАЗ 3102, 1986 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , що належить боржнику.

06.12.2019 державним виконавцем Гаркавенко А.В. винесено постанову про арешт коштів боржника в ПАТКБ "Приватбанк".

30.01.2020 державним виконавцем Гаркавенко А.В. винесено постанови про передачу виконавчого провадження до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та постанову про прийняття виконавчого провадження вказаним відділом.

18.02.2020 державним виконавцем Гаркавенко А.В. винесено постанову про арешт коштів в філії АТ "Укрексімбанк" в м. Києві.

04.02.2021 Стягувач звернувся до державного виконавця Гаркавенко А.В. із заявами про: внесення до автоматизованої системи виконавчого провадження відомостей про всі документи та їх скановані копії; вчинення заходів примусового виконання судового рішення; вжиття заходів щодо виявлення наявності та/або стану рахунків боржника; надання копій документів виконавчого провадження; на ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Інформація щодо перевірки наявності зареєстрованого за боржником на праві власності майна в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутня.

Суд наголошує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Тривале невиконання рішень, постановлених національними судами, є системною проблемою України, яка констатована у низці рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення ЄСПЛ у справі «Піалопулос та інші проти Греції»).

У рішенні ЄСПЛ від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Зазначене конституційне положення відображено й у частинах першій та другій статті 18 ЦПК України, за змістом яких судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Суд звертає увагу, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - ЗУ «Про виконавче провадження») визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадженняі примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачені права та обов`язки державного виконавця.

Зокрема, згідно з п.п. 3, 14, 18, 19, 21, 22 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

При цьому ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Частина 8 статті 48 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачає, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

При цьому, як вбачається з матеріалів даної справи, всіх можливих заходів виконавцем вчинено не було, матеріали справи свідчать про несвоєчасність та неповноту вчинення державним виконавцем дій за період з 09.10.2018 по день подання скарги, із врахуванням норм ЗУ "Про виконавче провадження", а саме:

- не здійснена перевірка наявності рахунків та/або стан рахунків боржника - фізичної особи, рух коштів та операції за рахунками боржника шляхом направлення письмових вимог до банківських установ;

- не здійснено заходів щодо виявлення та арешту рухомого майна за місцем реєстрації/проживання Боржника;

- не вжиті заходи щодо перевірки інформації про боржника, його майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних (Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно; Єдиному державному реєстрі транспортних засобів; Державному реєстрі цивільних повітряних суден; Державному реєстрі технічних засобів для агропромислового комплексу; Єдиному реєстрі для ведення автоматизованого обліку тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів; Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України;

- не здійснено реєстрацію обтяжень майна боржник в процесі та у зв`язку з виконавчим провадження;

- не вжиті заходи щодо перевірки інформації щодо наявності Боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів шляхом направлення запиту до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування

- не здійснено заходів щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію та інші доходи боржника;

- не здійснено заходів щодо внесення інформації до ІПС "Інформаційний портал Національної поліції України" шляхом електронного обміну інформації у порядку встановленому ч. 3 ст. 36 Закону та п. 3 розділу ІІІ спільного наказу МВС та Міністерства юстиції України від 30.01.2018 року № 64/261/5;

- не вжито заходів щодо виявлення та звернення стягнення на майно боржника, набутого ним при здійсненні господарської діяльності як фізична особа-підприємець;

Отже, державний виконавець повинен був здійснити всі необхідні дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», а саме здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Таким чином, дії державного виконавця є протиправними, оскільки ним не були виконані усі дії, що передбачені законодавством України.

При цьому державним виконавцем Гаркавенко А.В. не надано суду відзиву на скаргу з доказами на обґрунтування правомірності своїх дій/бездіяльності.

Суд звертає увагу на те, що ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог скарги ОСОБА_4 на бездіяльність державного виконавця Гаркавенко А.В.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Відповідно до ст. 452 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову у задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що заявник уклав з адвокатським об`єднанням «Юстіс» (виконавець) договір № 92/1 про надання правової допомоги від 24.12.2020, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язався надати правову допомогу щодо захисту інтересів в органах державної влади, місцевого самоврядування, в судах усіх інстанцій, органах державної виконавчої служби, у справі про визнання неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни у виконавчому провадженні № 57388216 з примусового виконання виконавчого листа № 369/12897/17 виданого 11.07.2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, котра виразилася у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням Закону України "Про виконавче провадження".

До суду надійшла заява представника скаржника про компенсацію судових витрат скаржника на правничу допомогу, до якої залучив акт від 03.06.2021 наданих послуг згідно Договору про надання правової допомоги № 92/1 від 24.12.2020, згідно якої загальна вартість послуг складає 7 750,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від державного виконавця Гаркавенко А.В. до суду не надійшло.

Враховуючи наведені обставини та правові норми суд дійшов висновку про задоволення клопотання скаржника про компенсацію судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 137, 223, 259-261, 268, 352, 354, 355, 447-453 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни, заінтересована особа (боржник): ОСОБА_2 , задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анни Валеріївни за період з 09.10.2018 по 09.04.2021 у виконавчому провадженні № 57388216 при примусовому виконанні виконавчого листа № 369/12897/17 виданого 11 липня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України "Про виконавче провадження".

Зобов`язати головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гаркавенко Анну Валеріївну або іншу посадову особу Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути допущене порушення шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 57388216 при примусовому виконанні виконавчого листа № 369/12897/17 виданого 11 липня 2018 року Києво-Святошинським районним судом Київської області із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження», які б були направлені та свідчили б про застосування до боржника заходів примусового стягнення заборгованості зі врахуванням вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання (ст. 453 ЦПК України).

Стягнути з Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , на користь ОСОБА_1 7 750,00 (сім тисяч сімсот п`ятдесят) грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, оскільки інше не передбачено ЦПК України (ч. 1 ст. 261 ЦПК України).

Суддя: І.О. Фінагеєва