Номер провадження: 22-ц/813/1866/21
Номер справи місцевого суду: 495/2802/18
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів: Артеменка І.А., Громіка Р.Д.,
при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника ВЧ НОМЕР_1 Євчук І.В.,
представника Білгород-Дністровського КЕЧ району- Турченко О.В.,

у відкритому судовому засіданні переглянув апеляційні скарги начальника Білгород-Дністровського гарнізону та ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , начальника Білгород-Дністровського гарнізону, начальника Білгород-Дністровського КЕЧ району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про захист житлових прав, -

В С Т А Н О В И В:
28 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , начальника Білгород-Дністровського гарнізону, начальника Білгород-Дністровського КЕЧ району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про захист житлових прав.
Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом Міністра оборони України №5772 від 22 серпня 2017 рок звільнений з військової служби у запас за п «б» ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», за станом здоров`я.
17 жовтня 2017 року наказом командира в/ч НОМЕР_2 №220 його було виключено зі списків особового складу частини.
Позивач ОСОБА_1 вказує, що вислуга років у нього складає 27 років, він є учасником АТО, ветераном військової частини та інвалідом 3 групи (на час подання позовної заяви), захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.
Відповідно до протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 №7 від 17 вересня 2007 року, він був зарахований на квартирний облік із складом родини 1 особа.
18 листопада 2014 року на підставі рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради йому розподілено службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 №4 від 22 травня 2015 року, у зв`язку з його одруженням, склад сім`ї змінений на три особи.
Наказом начальника Генерального штабу ЗС України №506 від 14 серпня 2015 року він був переведений для подальшого проходження військової служби до в/ч НОМЕР_2 (м. Одеса) та 05 вересня 2015 року був виключений зі списків в/ч НОМЕР_1 (
АДРЕСА_2 НОМЕР_2 проходив військову службу до часу звільнення.
На квартирному обліку у даній в/ч не перебував та будь-яке житло не отримував. Рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 №9 від 25 грудня 2015 року у зв`язку з переміщенням до нового місця служби був знятий з квартирного обліку.
Проте, з даним рішенням житлової комісії в/ч НОМЕР_1 він не згоден, вважає, що воно прийнято з порушенням затвердженого порядку, та є таким, що позбавляє його можливості перевести його службове житло у постійне, а тому звернувся до суду із вказаним позовом та просив суд скасувати протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №9 від 25 грудня 2015 року, в частині, що стосується зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов з правом позачергового отримання житла для постійного проживання з 25 грудня 2015 року; визнати за ОСОБА_1 право на отримання для постійного проживання жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачів - начальника Білгород-Дністровського гарнізону та начальника Білгород-Дністровського КЕЧ району виконати Порядок, передбачений «Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра Оборони України №737 від 30 листопада 2011 року щодо виключення житла за адресою: АДРЕСА_1 з числа «службового» у «постійне» та направити до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області клопотання про видачу ордеру на утримуване ОСОБА_1 жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні.
Представник відповідача Білгород-Дністровського КЕЧ району також позовні вимоги не підтримав, просив відмовити у задоволенні позову повністю.
Не погодившись з доводами позивача, відповідачі начальник Білгород-Дністровської КЕЧ району та начальник Білгород-Дністровського гарнізону надали свої відзиви на позовну заяву від 30 травня 2018 року та від 23 червня 2018 року, у яких виклали свою позицію заперечення, що позовні вимоги є безпідставними та такими, у яких слід відмовити в повному обсязі з огляду на наступне.
Так, зазначили, що позивач був дійсно переведений для подальшого проходження військової служби в м. Одеса, виключений зі списків особового складу частини НОМЕР_1 , проходив службу у в/ч НОМЕР_2 . Однак, стверджували, що квартирно-експлуатаційний орган зобов`язаний прийняти службове житлове приміщення за актом приймання-передачі, до якого додаються дефектний акт квартири та довідка про сплату квартирної плати та комунальних послуг.
Після цього, військовослужбовцю видається довідка про здачу службового приміщення. Таким чином, факт невиконання обов`язку позивача ОСОБА_1 в частині підписання дефектного акту квартири у зв`язку з переведенням до іншого місця проходження служби до м. Одеса на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 вересня 2015 року №257 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із неможливістю направлення командиром в/ч НОМЕР_1 облікової справи ОСОБА_1 до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою.
Також вказуючи на порядок виведення житлового приміщення з числа службового у постійне, звернули увагу, що дана вимога позивача спрямована до суду про зобов`язання відповідачів на етапі руху прийняття та погодження рішення, у т.ч. шляхом складання списку розподілу житлової площі для постійного проживання, а саме з міркувань та припущень того, що дана квартира лише може бути розподілена для постійного проживання позивачу, що свідчить про неможливість суду втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, а отже відсутність підстав для задоволення даних позовних вимог.
Окрім того, наполягали на нагальній потребі використання житла за адресою: АДРЕСА_1 для вирішення питань квартирного забезпечення 162 сімей військовослужбовців, які знаходяться на оперативному обліку потребуючих житлових умов в Білгород-Дністровській КЕЧ району по Білгород-Дністровському гарнізону.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2019 року позов задоволено частково.
Скасовано протокол засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №9 від 25 грудня 2015 року, в частині, що стосується зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 ..
Поновлено ОСОБА_1 на квартирному обліку у списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов з правом позачергового отримання житла для постійного проживання з 25 грудня 2015 року.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі начальника Білгород-Дністровського гарнізону просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Також, не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, заперечення на апеляції, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.
У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно із ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за №1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України з 1991 року по 2017 рік, що підтверджується витягом із послужного списку в частині проходження військової служби у Збройних Силах України (а.с. 12).
У відповідності до Витягу з протоколу №5 від 22 травня 2015 року, підполковнику ОСОБА_1 , командиру батальйону плаваючих машин надано статус учасника бойових дій (а.с.15).
Згідно довідки №326 від 18 вересня 2015 року, виданої командиром в/ч НОМЕР_1 , полковник ОСОБА_1 в період з 29 вересня 2014 року по 22 листопада 2014 та з 05 лютого 2015 року по 11 травня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (а.с. 16).
У відповідності до посвідчень серії НОМЕР_3 від 04 грудня 2017 року та №591887 від 14 грудня 2012 року , ОСОБА_1 є ветераном військової служби та ветераном війни-учасником бойових дій, окрім того позивач має право на пенсію за вислугою років, є інвалідом 3 групи, інвалід війни (а.с. 10).
У відповідності до копії облікової справи ОСОБА_1 /за реєстраційним №34/ вбачається, що на підставі його рапорту від 15 вересня 2007 року та витягу з протоколу №7 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 17 вересня 2007 року, ОСОБА_2 поставлено на квартирний облік, складом родини 1 особа як такого, що потребує поліпшення житлових умов у загальну чергу (а.с. 30).
У відповідності до рапорту ОСОБА_1 на отримання службового житла від 08 лютого 2013 року, та на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради №570 від 31 жовтня 2014 року, виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 18 листопада 2014 року було видано ОСОБА_1 ордер на службове житлове приміщення серії НФ №1241, на право зайняття житлового приміщення, житловою площею 14,3 кв.м., що складається з однієї ізольованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17-19).
Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої ОСББ «Шевченко 46 А» від 05.03.2015р., ОСОБА_1 змінив сімейний стан та почав проживати з дружиною ОСОБА_3 та сином дружини ОСОБА_4 (а.с. 20).
Згідно Витягу з протоколу №4 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22 травня 2015 року, постановлено рахувати склад сім`ї підполковника ОСОБА_1 , як три особи (він, дружина, син) в зв`язку з одруженням (а.с. 21).
У відповідності до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05 вересня 2015 року №257 вирішено, полковника ОСОБА_1 , з 05 вересня 2015 року вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби до м. Одеси.
З 05 вересня 2015 року виключити зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та видати відповідні атестати (а.с. 22).
На засіданні житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 25 грудня 2015 року, що було оформлене протоколом №9, у п.1.2. постановлено на підставі витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №257 від 05 вересня 2015 року зняти з квартирного обліку полковника ОСОБА_5 у зв`язку із переміщенням до нового місця служби (а.с. 24-25).
Як вбачається з Витягу з наказу Міністерства Оборони України №572 від 22 серпня 2017 року, відповідно до ч. 6 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», з урахуванням ч. 8 цієї ж статті, полковника ОСОБА_1 , начальника відділу інженерного забезпечення управління оперативного забезпечення штабу управління оперативного командування «Південь» Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас за п. «б» наведеної вище статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) (а.с. 13).
У Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 №220 від 17 жовтня 2017 року зазначено, що ОСОБА_1 службовим житлом по лінії Міністерства оборони забезпечений, на квартирному обліку не перебуває (а.с. 14).
Згідно довідки №304, виданої КЕВ м. Одеса 13 грудня 2017 року зазначається, що полковник ОСОБА_1 не перебував на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_2 , а також у списках осіб, які мають право на першочергове, позачергове отримання житлових приміщень в період проходження служби у в/ч НОМЕР_2 з серпня 2015 року по жовтень 2017 року, житлом за рахунок Міністерства оборони України за вказаний період не забезпечувався, є наймачем іншого житлового приміщення (а.с. 26).
Так судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечувалось, що процедура поставлення ОСОБА_1 на квартирний облік була виконана сторонами в належному порядку.
Відповідно до ст. 40 ЖК УРСР громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.
Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:
1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;
1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;
2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;
3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;
4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;
5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Як встановлено судом та це вбачається з матеріалів справи, підставою для зняття позивача з квартирного обліку було прийняття житловою комісією ВЧ НОМЕР_1 протоколу №9 від 25 грудня 2015 року на підставі витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №257 від 05 вересня 2015 року у зв`язку з переміщенням ОСОБА_5 до нового місця служби.
Пунктом 26 Порядку визначено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем служби разом з членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
Згідно із пунктом 2.14 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737, що була чинною на момент переміщення позивача для подальшого проходження служби у військову частину НОМЕР_4 , військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаного з переїздом до іншого гарнізону (в іншу місцевість), зараховуються на облік за новим місцем проходження служби разом з членами їх сімей зі збереженням часу перебування на обліку, а також у списках осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання жилого приміщення.
При цьому, перший примірник облікової справи (додаток 7) разом з першим примірником Картки обліку (додаток 8) направляються командиром військової частини до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі звільнення військовослужбовця з військової служби та розформування військової частини - до військового комісаріату.
Другий примірник облікової справи (додаток 7) та другий примірник Картки обліку видаються військовослужбовцю під час отримання ним довідки (додаток 3) про перебування на квартирному обліку за попереднім (останнім) місцем проходження служби та зняття з обліку, виданої командиром військової частини та відповідної КЕВ (КЕЧ) району, яка скріплюється печаткою КЕВ (КЕЧ) району, та довідки (додаток 4) про здачу жилого приміщення.
У разі переведення військовослужбовця, який перебуває на обліку, до нового місця проходження військової служби або звільнення його з військової служби командир військової частини зобов`язаний надати до КЕВ (КЕЧ) району витяг з наказу про переміщення або звільнення військовослужбовця протягом 10 днів з дня видачі цього наказу.
а змістом пункту 17 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року №380, у разі переміщення військовослужбовця, який перебуває на обліку, по військовій службі до іншої військової частини житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) на підставі наказу про переміщення до нового місця служби на найближчому засіданні, але не пізніше місяця з дати виключення зі списків особового складу військової частини приймає рішення щодо виключення з обліку у військовій частині та направляє за встановленим порядком відповідну особову справу військовослужбовця до нового місця його служби.
Таким чином, саме на командування військової частини покладено обов`язок забезпечення належного оформлення подальшого квартирного обліку військовослужбовця, який переміщується до нового місця служби з метою унеможливлення порушення житлових прав військовослужбовця.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постанові від 18 березня 2019 року у справі №285/3566/17, провадження №61-12216св18.
Відповідачем зазначені норми виконано не було, а тому судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про порушення процедури зняття з квартирного обліку полковника ОСОБА_5 та вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов в цій частині.
Переміщення позивача по військовій службі зумовлювало обов`язок командира військової частини НОМЕР_1 надіслати облікову справу позивача командиру військової частини за новим місцем служби.
Посилання відповідачів на обов`язок підписання позивачем дефектного акту квартири, акту приймання-передачі спростовується матеріалами справи, оскільки по-перше, не виключає їх обов`язку у наданні доказів складання цього акту, а також відмови позивача у його підписанні.
Посилання апелянта начальника Білгород-Дністровського гарнізону на положення пункту 19 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081, та положення пункту 3.15 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737, є безпідставними, оскільки в даному випадку спірні правовідносини виникли з приводу зняття позивача та членів його сім`ї з квартирного обліку, а не з приводу проживання чи звільнення позивачем та членами його сім`ї займаного ними службового житлового приміщення у зв`язку з переміщенням по службі.
Вище наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги начальника Білгород-Дністровського гарнізону, які в свою чергу були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо визнання його права на отримання для постійного проживання жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання відповідачів - начальника Білгород-Дністровського гарнізону та начальника Білгород-Дністровського КЕЧ району виконати Порядок, передбачений «Інструкцією про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністра Оборони України №737 від 30 листопада 2011 року щодо виключення житла за адресою: АДРЕСА_1 з числа «службового» у «постійне» та направити до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області клопотання про видачу ордеру на утримуване ОСОБА_1 жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , судова колегія зазначає наступне.
Стаття 118 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Згідно із ч. 1 ст. 122 Житлового кодексу Української РСР, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.
До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103-106 цього Кодексу.
Порядок виведення житлового приміщення з числа службового у постійне був врегульований на час виникнення спірних правовідносин Наказом від 30 листопада 2011 року №737 «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за №24/20337 (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства оборони №380 від 31.07.2018р.), вказаний порядок був детально описаний судом першої інстанції у своєму рішенні та додаткового аналізу не потребує.
Судом першої інстанції встановлено, що існує певний порядок переведення житлового приміщення з статусу «службове» у «постійне», а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частині відсутні, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частині.
Само по собі право на отримання для постійного проживання житлового приміщення військовослужбовцям, які перебувають на квартирному обліку прямо передбачено нормами законодавства, не заперечується сторонами по справі, а тому не потребує додаткового встановлення у судовому порядку.
За таких обставин, суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну правову оцінку та вірно виходив з того, що законні підстави для задоволення позову у повному обсязі відсутні.
Інші доводи апеляційних скарг також не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.
У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28 жовтня 2010 року, остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11Конвенції(див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (GarciaRuiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».
Отже, наведені в апеляційних скаргах доводи не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційних скарг висновків районного суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги начальника Білгород-Дністровського гарнізону та ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 травня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.
Повний текст судового рішення складено: 31 березня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

І.А.Артеменко

Р.Д.Громік