КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3970/20
Провадження № 2/488/743/21
22.07.2021 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання - Кривопішиної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог виступає Товарна біржа "Нерухомість-Південь", про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на частку майна у спільному майні подружжя та визнання права власності на частку спадкового майна в порядку спадкування за законом,
26.11.2020 р. позивач ОСОБА_1 звернулась в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якій просила суд визнати дійсним договір № 2392 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , який був укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони, посвідчений 14.08.1998 року на Товарній біржі «Нерухомість Південь».
Також просила суд визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та за ОСОБА_2 , в рівних частинах - по 1/2 частині за кожним.
Крім того, визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовним вимог зазначила, що 26.12.1987 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька - позивач ОСОБА_1 .
14.08.1998 року між батьком позивача ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2392, а саме квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 29,5 кв.м. Вказаний договір був укладений на Товарній біржі «Нерухомість-Південь».
Вказана квартира була придбана батьками позивача під час перебування у шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю її батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача ОСОБА_7 (далі-спадкодавець) померла. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .
За життя спадкодавець заповіту не склала. Спадкоємцями першої черги наслідування за законом є позивач та її батько - відповідач ОСОБА_2 . А отже, 1/4 частка від 1/2 частки зазначеної квартири, належної спадкодавцю на праві спільної сумісної власності, належить позивачу, як донці померлої.
З метою реалізації свого спадкового права після матері позивач звернулася до нотаріальної контори, проте 05.10.2020 р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують право власності на майно, що належало померлій і неможливо встановити склад спадщини.
Крім того, на час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна її батьки - відповідач ОСОБА_2 та спадкодавиця ОСОБА_7 не були обізнані про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, хоча всі вимоги та умови за договором сторонами були виконані.
Посилаючись на вказані обставини, а також у зв`язку з наявністю протиріч правових норм, діючих на час укладання правочинів у 1998 році, а також відмовою компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочини дійсними, відсутністю бажання у відповідача ОСОБА_2 оформлювати спадщину, з метою реалізації свого спадкового права, позивач змушена звернутись в суд з вказаною позовною заявою.
В судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Свергунова О.Ю. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, однак заяву про участь у судовому засіданні не подав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень проти задоволення позову до суду не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини його неявки суду не відомі.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.
На час укладення зазначеного договору угоди, які були зареєстровані на товарній біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Саме з цих підстав договір купівлі-продажу був прийнятий КП "Миколаївським МБТІ" в якості правовстановлюючого документу, а за батьком позивача як покупцем зареєстроване право власності на вказану квартиру.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу укладений 11.11.1996 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, такий договір може бути визнаний судом дійсним.
З матеріалів справи вбачається, що дана угода була виконана сторонами повністю.
Крім того, без визнання судом дійсним договору купівлі-продажу квартири, позивач позбавлений реалізувати своє право на спадкування.
За таких обставин, суд вважає доводи позивача про визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.
Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, 26.12.1987 р. між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюбу, про що був зроблений відповідний актовий запис № 889.
Як вже зазначалося, 14.08.1998 р. на Товарні біржі "Нерухомість-Південь" у шлюбі з ОСОБА_7 , відповідачем ОСОБА_2 була придбана квартира АДРЕСА_1 .
Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Частиною 3 ст. 368 ЦК України також передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).
Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
Таким чином, оскільки невизначеність частки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у праві спільної сумісної власності на квартиру створює ОСОБА_1 перешкоди в реалізації своїх прав щодо володіння та користування майном, зокрема щодо реалізації своїх спадкових прав, суд вважає за необхідне визначити частки майна у спільно набутій ОСОБА_2 і ОСОБА_7 квартирі рівними та такими, що становлять по 1/2 частині за кожним.
Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.0.1989 р. батьками позивача ОСОБА_1 (прізвище до реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 є ОСОБА_2 і ОСОБА_7 .
Згідно з Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 04.09.2020 р., ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), яка є матір`ю позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що був зроблений відповідний актовий запис № 354.
За життя ОСОБА_7 заповіт не складала. Єдиними спадкоємцями померлої за першою чергою спадкування за законом є її чоловік - відповідач ОСОБА_2 і донька - позивач ОСОБА_1 .
Згідно з листом приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Сірякової О.В. відповідач ОСОБА_2 , як такий, що постійно проживав разом і спадкодавцем на час відкриття спадщини згідно з положеннями ст.ст. 1268, 1270 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї.
Постановою про відмову вчиненні нотаріальної дії від 15.102020 р. № 334/02-31 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Сіряковою О.В. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частка у праві власності на квартиру після смерті її матері, ОСОБА_7 , у зв`язку з тим, що титульним власником квартири АДРЕСА_1 є чоловік померлої - ОСОБА_2 ; відсутні документи, які підтверджують право власності на майно, що належало померлій.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Після смерті матері позивача, ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилася спадщина, до складу якої також увійшла квартира АДРЕСА_1 , яка належала померлій на праві спільної сумісної власності на підставі ст. 60 Сімейного кодексу України, як майно, набуте подружжям за час шлюбу.
Судом також було встановлено, що інших спадкоємців немає.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у пункті 23 постанови Пленуму від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у правах про спадкування», коли відсутні умови для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину підлягають судовому розглядові за правилами позовного провадження.
Через те, що постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сіряковою О.В. від 15.10.2020 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивач звернулася до суду також і з вимогою про визнання права власності на спадкове майно ј частини квартири АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 263-266, 268, 280-82, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , де третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог виступає Товарна біржа "Нерухомість-Південь", про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на частку майна у спільному майні подружжя та визнання права власності на частку спадкового майна в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати дійсним договір № 2392 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартиры за адресою: АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , який діяв від свого імені та імені своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , з другої сторони, посвідчений 14.08.1998 року на Товарній біржі "Нерухомість Південь"
Визнати частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 в рівних частинах - по Ѕ частині за кожним.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
У відповідності до п.п. 15.5 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідач 1 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: невідомий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;
Відповідач 2 - ОСОБА_3 , РНОКПП: невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ;
Відповідач 3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ,РНОКПП: невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ;
Відповідач 4 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ;
Відповідач 5 - ОСОБА_6 , РНОКПП: невідомий, адреса: АДРЕСА_2 ;
Суддя Я.А. Чернявська