Справа №2-94/11
Провадження №4-с/443/2/21
УХВАЛА

судового засідання

05 серпня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження,

встановив:

Суть скарги.

ОСОБА_1 (заявник) подав до суду скаргу, в якій просить визнати неправомірними дії приватного виконавця Білецького Ігоря Мироновича щодо відкриття щодо нього та його дружини ОСОБА_2 виконавчого провадження, стягнення основної винагороди та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 29.01.2021 через поштове відділення отримав постанову про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. (ВП №64134385). З постанови вбачається, що постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 79 285,88 грн. Разом з постановою приватний виконавець надіслав йому постанову про стягнення з нього основної винагороди в сумі 7 928,58 грн та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 487,64 грн. Із зазначених документів він не може зрозуміти, за що з нього мають стягуватися вказані суми. Вважає, що діями приватного виконавця Білецького І.М. порушено його права та свободи.

У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав, покликаючись на викладені у ній обставини, та просить суд її задовольнити.

Заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І.М. повторно у судове засідання не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, однак, в силу приписів частини 2 статті 450 ЦПК України, ця обставина не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, вивчивши наведені у скарзі аргументи, а також наявні у матеріалах справи документи, доходить висновку, що скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Постановами приватного виконавця від 14.01.2021, відкрито виконавче провадження №64134385 з виконання виконавчого листа №2-94/11, виданого 03.12.2020 Жидачівським районним судом Львівської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості по кредитному договору в розмірі 79 285,88 грн в рахунок сплаченого судового збору і 120 грн витрат на ІТЗ на рахунок № НОМЕР_1 ; постановлено стягнути з боржника ОСОБА_1 основну винагороду у сумі 7 928,58 грн. Стягувач ТОВ «Вердикт капітал» та визначено для боржника ОСОБА_1 розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 487,64 грн (а.с.4, 6, 8).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд постановляючи ухвалу.

При вирішенні скарги на рішення приватного виконавця суд керувався Конституцією України, Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України), Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) та Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон №1403-VIII).

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормою статті 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з приписами частини 3 статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (пункт 1 частини 1 статті 26, частина 5 статті 26 Закону №1404-VIII).

Відповідно до положень частин 2 та 3 статті 42 Закону №1404-VIII, витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Приписами пункту 2 Розділу VI. «Фінансування виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Закон №1403-VIII визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Так, відповідно до положень частини 3 Закону №1403-VIII, завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Приписами частин 1-4, 6 статті 31 Закону №1403-VIII встановлено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Основна винагорода, що встановлюється у вигляді фіксованої суми, стягується після повного виконання рішення.

Відповідно до положень частин 7 та 9 статті 31 Закону №1403-VIII, приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Солідарні боржники несуть солідарний обов`язок із сплати основної винагороди.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Суд зазначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень це сукупність дій визначених Законом України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Надаючи оцінку аргументам заявника, суд зазначає, що такі, по суті, зводяться до незгоди із сумами, які стягуються з нього та його дружини приватним виконавцем. Водночас, жодних доводів щодо ухвалення приватним виконавцем оскаржуваних рішень (постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про стягнення з боржника основної винагороди і постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження) в порушення закону, а також доказів на підтвердження цих доводів, ним не зазначено.

Суд зазначає, що рішення приватного виконавця Білецького І.М., а саме: постановапро відкриття виконавчого провадження, постанова про стягнення з боржника основної винагороди і постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ухвалені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», у межах його повноважень, а відтак не порушують право заявника.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що взадоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 450, 451, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволені скарги ОСОБА_1 на постанови приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича про відкриття виконавчого провадження, стягнення з боржника основної винагороди та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 ЦПК України складання повного тексту ухвали відкладено на п`ять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини ухвали строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали 09 серпня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів