УХВАЛА

про забезпечення позову

13.08.2021р. суддя Херсонського міського суду Херсонської області Зуб І.Ю., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Веріковської Тетяни Анатоліївни про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

11.08.2021 року заявник звернувся до суду із даною заявою. Заява мотивована наявністю спору в суді про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна, стягнення компенсації Ѕ частини рухомого майна, встановлення факту припинення шлюбних відносин та визнання майна особистою приватною власністю. В позові вказано, що сторони не можуть дійти згоди щодо користування майном. Крім того в заяві зазначено, що на ім`я відповідача відкритий рахунок, на якому кошти є спільною-сумісною власністю.

Просить накласти арешт на: однокімнатну квартиру загальною площею 35,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); автомобіль марки Nissan Sentra (2016р.в.) чорного кольору, державний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ); всі рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) в установах банку в тому числі на рахунки (депозитні рахунки) відкриті в Акціонерному товаристві «Державний експортно-імпортного банку України» в м. Херсоні (73000, м. Херсон, вул. Ярослава Мудрого, 46).

Відповідно до реєстру передачі справ та матеріалів судді передано заяву 12.08.2021 року.

До Херсонського міського суду Херсонської області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя та визнання права власності на Ѕ частину нерухомого майна, стягнення компенсації Ѕ частини рухомого майна, встановлення факту припинення шлюбних відносин та визнання майна особистою приватною власністю. Питання про відкриття провадження ще не вирішено.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України в судове засідання сторони не викликались.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які

гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних

вимог, що зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення доказів».

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 6 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення доказів» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, втому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 17.11.2007 року.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , зареєстроване право власності на підставі договору купівлі-продажу ВМР 034625, 17.03.2010 р., посвідчений приватним нотаріусом м. Херсона Зоріною Н.В. за р. № 595.

Час отримання документів про право власності та час реєстрації право власності вказує, що наведені дії відбулися під час перебування в шлюбі сторін.

З відповіді регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Херсонській області (філія ГСЦ МВС) територіального сервісного центру МВС №6541 від 07.07.2021 року, за ОСОБА_2 зареєстровано автомобіль Nissan Sentra (2016р.в.) чорного кольору, державний номер НОМЕР_2 .

Доказів наявності банківського рахунку на час звернення до суду із даною заявою, який відкритий на ім`я ОСОБА_2 до матеріалів заяви не долучено.

Відповідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Із змісту заяви вбачається, що між сторонами виник спір з приводу поділу спільного майна, яке набуто під час шлюбу, у зв`язку із чим подано позов до суду про поділ майна.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову належить розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Так, ч.1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України).

Згідно з ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, автомобіль та банківський рахунок.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги факт наявності спору між сторонами, суд дійшов висновку, що даний вид забезпечення позову накладення арешту є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав для обґрунтованого припущення вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Крім того, обраний заявником даний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, а саме в частині накладення арешту на квартиру та на автомобіль, оскільки до заяви надано докази на підтвердження реєстрації даного нерухомого майна. В іншій частині вимоги заяви не підлягають задоволенню, оскільки відсутні докази існування банківських рахунків на ім`я відповідача на час звернення до суду.

За приписами ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Роз`яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Веріковської Тетяни Анатоліївни про забезпечення позову - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту на:

-однокімнатну квартиру загальною площею 35,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

-автомобіль марки Nissan Sentra (2016р.в.) чорного кольору, державний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 ).

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст.153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяІ. Ю. Зуб