Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2021 Справа №607/13369/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Дзюбича В.Л.

з участю секретаря Комінярської О.М.

заявника ОСОБА_1

представник заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить: видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 шляхом встановлення заходу тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців у вигляді заборони: чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні майном, що є її особистою власністю та знаходитися за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 , заборони наближатися на відстань не менше 2 метрів до місця перебування ОСОБА_1 в тому числі за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_3 є її сином, який проживає разом із нею у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Впродовж декількох років ОСОБА_1 систематично потерпає від насильства зі сторони свого сина, який постійно вчиняє скандали, ображає її нецензурною лайкою, проганяє з дому, забирає їжу, шарпає та штовхає, пошкоджує та розкидає її майно, погрожує фізичною розправою. Після щоденних скандалів, сварок, образ нецензурними словами та погроз з боку сина, вона не може вести розмірений спосіб життя, відчувати себе у безпеці. Сам ОСОБА_3 не працює, веде нездоровий спосіб життя. У зв`язку із проявом такої агресивної та неадекватної поведінки, ОСОБА_1 неодноразово зверталася до працівників Національної поліції, за наслідками яких ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї. Поведінка ОСОБА_3 ніяким чином не змінюється та продовжує вчиняти домашнє насильство відносно неї, надалі погрожує фізичною розправою, та впевнений у своїй безкарності, а його агресія щоразу посилюється. Заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_3 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, тому просить застосувати обмежувальний припис, оскільки попередні заходи вжитті органами Національної поліції та судом виявилися неефективними.

Ухвалою суду від 30 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримали з підстав викладених у ній та просили задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить наступного висновку.

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого 20 лютого 1998 року Міським бюро технічної інвентаризації квартира за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Відповідно до технічних характеристик квартира складається з трьох кімнат, житлова площа 42,2 кв.м, загальна площа 58,7 кв.м, що вбачається з технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 виготовленого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 11 березня 1998 року.

Як вбачається з інформації наданої Тернопільським районним управлінням поліції Головного Управління Національної поліції в Тернопільській області від 22 квітня 2021 року за №Б-65, з січня 2018 року по квітень 2021 року від ОСОБА_1 неодноразово надходили звернення стосовно вчинення її сином ОСОБА_3 систематичних скандалів та домашнього насильства відносно неї, які були зареєстровані у інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції» Тернопільського РУ ГУНП в Тернопільській області.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2021 року у справі №607/8359/21, яка набрала законної сили 24 травня 2021 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 грн.

Як вбачається із вказаної постанови, 14 квітня 2021 року близько 19.20 год. гр. ОСОБА_3 , перебуваючи з ознаками алкогольного сп`яніння, за місцем спільного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме: ображав її нецензурною лексикою, проганяв з дому, шарпав та штовхав, пошкоджував та розкидав майно, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Будучи допитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_3 та неодноразово був очевидцем того, як останній вчиняв систематичні конфлікти з їх матір`ю ОСОБА_1 , вчиняв бійки, скандали, ламав меблі, забирав продукти з холодильника. Така поведінка брата триває протягом трьох років проте розмови з ним жодного результату не дають.

Зазначені обставини також підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 які зазначили, що вони є сусідами сім`ї ОСОБА_8 та часто спостерігають конфлікти між ними. ОСОБА_3 систематично вживає алкогольні напої та перебуває в стані алкогольного сп`яніння. На зауваження сусідів припинити протиправну поведінку ОСОБА_3 не реагує.

Відповідно до пункту третього частини першої ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

За пунктом дев`ятим частини першої ст. 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом першим частини першої ст. 4 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої ст. 1 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству, обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів і ризиків. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 листопада 2018 року (касаційне провадження № 61-19328св18) в результаті перегляду справи № 756/2072/18.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду від 19.05.2020 № 404/5203/19 (61-22539св19), законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішенні такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущень необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

Згідно з визнаними Україною міжнародними стандартами насильство в сім`ї виступає грубим порушенням прав людини і посягає на основні соціальні цінності життя людини, честь та гідність, недоторканність та безпеку, власність та приватне життя, а також на право дітей на виховання у сімейному середовищі.

В силу вимог частини другої ст. 26 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 систематично протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її син ОСОБА_3 , яке виражається у психологічному тиску щодо неї, її приниженні, цькуванні, виражання в її сторону нецензурною лайкою, постійних погрозах, залякуванні, обмеженні у праві користуванні її майно.

Внаслідок таких дій ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства.

Відтак, суд вважає, що ОСОБА_3 є кривдником в розумінні пунктом 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який вчиняє домашнє насильство стосовно своєї матері ОСОБА_1 .

Також, суд вважає, що існують ризики продовження ОСОБА_3 у майбутньому вчинення домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно своєї матері ОСОБА_1 .

Тому виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи високі ризики продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та її вплив на заявницю, яка є особою пенсійного віку, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, враховуючи дані про особу ОСОБА_3 , обґрунтованих підстав вважати, що він зловживає алкогольними напоями, та в стані алкогольного сп`яніння не здатний повністю контролювати свої дії, неодноразово демонстрував агресивну поведінку відносно матері, тривалість та неодноразовість вчинення протиправних дій в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_3 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме заборони чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні майном, що є її особистою власністю та знаходитися за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 строком на шість місяців.

Разом з цим, враховуючи конституційне право ОСОБА_3 на житло та технічні характеристики квартири суд вважає за доцільне заборонити ОСОБА_3 наближатись до ОСОБА_1 на відстань ближче ніж 1 метр за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 в тому числі в місці перебування ОСОБА_1 поза місцем проживання строком на шість місяців, виходячи з того, що саме такий захід тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи похилого віку, якою є ОСОБА_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 350-1 - 350-8, 352-355, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяці згідно якого:

- заборонити ОСОБА_3 чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні майном, що є її особистою власністю та знаходитися за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатись до ОСОБА_1 на відстань ближче ніж 1 метр за місцем її проживання за адресою АДРЕСА_1 в тому числі в місці перебування ОСОБА_1 поза місцем проживання.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Повідомити не пізніше наступного дня з дня ухвалення судового рішення уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис на профілактичний облік, а також виконавчі органи міських рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич