РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.08.2021

м. Одеса

Справа № 522/2502/21

Провадження № 2/522/5496/21

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кріль Х.С.,

при секретарі Насарая А.В.,

за участю представника позивача Гайдай Т.В.,

розглянув у загальному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ОМЕГА ФАКТОР»

до ОСОБА_1

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Публічне акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК» про стягнення трьох відсотків річних.

ВСТАНОВИВ:

11.02.2021 до суду надійшла позовна заява ТОВ «ФК`ОМЕГА ФАКТОР» до ОСОБА_1 .

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користьТОВ «ФК`ОМЕГА ФАКТОР» 3% річних на суму боргу за кредитним договором № 012/03-65/529 від 06.09.2006 та кредитним договором 010/11-65/233 від 06.04.2007, що становить у розмірі 177 071,03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.09.2006 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Сагрос» укладено кредитний договір № 012/03-65/529, а 06.04.2007 кредитний договір №010/11-65/233. ОСОБА_1 є поручителем за кредитними договорами на підставі договору поруки від 24.02.2009. Банк виконав свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів, але позичальник свої зобов`язання не виконує. Рішенням суду від 04.08.2015 у справі №522/25/15-ц стягнуто заборгованість зі ОСОБА_1 за кредитним договором від 06.09.2006 у розмірі 1 187 626,69 грн. та заборгованість за кредитним договором від 06.04.2007 у розмірі 780 594,02 грн. Рішення суду набрало законної сили. Відповідачем виконано частково на суму 2 559,89 грн. На даний час рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, а тому з відповідача підлягає стягненню три відсотки річних відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 177 071,03 грн.

Представник позивача просив задовольнити позов, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином. Відзив не надходив.

Треті особи надали заяви, у яких просили справу розглядати за їх відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

06.09.2006 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Сагрос» укладений кредитний договір № 012/03-65/529, за умовами якого ПП «Сагрос» надано кредит у сумі 1 140 000 гривень строком до 06.09.2009.

06.04.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Сагрос» укладений кредитний договір № 010/11-65/233, за умовами якого ПП «Сагрос» відкрито невідновлювальну кредитну лінію у сумі 660 000 гривень строком до 06.01.2008.

25.12.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Сагрос» укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору 010/11-65/233 від 06.04.2007, якою визначено строк повернення кредиту до 01.03.2008.

28.02.2008 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Сагрос» укладена додаткова угода № 3 до кредитного договору 010/11-65/233 від 06.04.2007, якою визначено строк повернення кредиту до 31.10.2008 зі сплатою 18 відсотків річних.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 012/03-65/529 від 06.09.2006 та за кредитним договором 010/11-65/233 від 06.04.2007 між ОСОБА_1 та банком укладений договір поруки від 24.02.2009, відповідно до якого ОСОБА_1 на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за зобов`язаннями ПП «Сагрос», які виникають із вищезазначених кредитних договорів.

Банк виконав свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів по кредитним договорам №012/03-65/529 від 06.09.2006 та № 010/11-65/233 від 06.04.2007.

10.03.2016 ухвалою Господарського суду Одеської області (справа № 916/3223/14) припинено юридичну особу ПП «Сагрос».

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.10.2012 (справі 2/1522/11264/2011) позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто заборгованість за кредитним договором №012/03-65/529 від 06.09.2006 в розмірі 928 613,86 грн., з яких: заборгованість за кредитом 689 000,00 грн., заборгованість за відсотками 203 045,88 грн., нарахована пеня 36 567,98 грн., заборгованість за кредитним договором №010/11-65/233 від 06.04.2007 у розмірі 599 134,61 грн., з яких: заборгованість за кредитом 496 600 грн., заборгованість за відсотками 86 681,39 грн., нарахована пеня 15 853,22 грн.

Заочним рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 04.08.2015 (№522/25/15-ц) позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь заборгованість за кредитним договором №012/03-65/529 від 06.09.2006 на загальну суму 1 187 626,69 грн., з яких: заборгованість по відсоткам 487 132,44 грн.; заборгованість по пені 700 494,25 грн. та заборгованість за кредитним договором №010/11-65/233 від 06.04.2007 на загальну суму 780 594,02 грн., з яких: заборгованість по відсоткам 383 021,46 грн.; заборгованість по пені 397 572,56 грн.

Рішення набрало законної сили та видано виконавчий документ.

21.01.2016 державним виконавцем Приморського ВДВС м. Одеси винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 522/25/15-ц від 18.12.2015, виданого Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в розмірі 1 968 220,71 грн. та 3 654,00 грн. судових витрат.

23.05.2017 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

24.05.2017 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), відповідно до якого ПАТ «КРИСТАЛБАНК» набув всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно Реєстру відступлених прав вимоги від 25.05.2017.

25.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КРИСТАЛБАНК» укладений Договір відступлення прав за договорами поруки, визначеними в Додатку №1 до нього. Серед інших прав, згаданими вище договорами передано від ПАТ «Райффайзен Банк ПАТ «КРИСТАЛБАНК» права кредитора за кредитним договором № 012/03-65/529 від 06.09.2006 та кредитним договором 010/11-65/233 від 06.04.2007, укладеними з ПП «Сагрос» та за договором поруки від 24.02.2009, укладеним з ОСОБА_1 .

Крім того, на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» № 2210-19 від 16.11.2017, з 05.06.2018 змінено назву Публічного акціонерного товариства «КРИСТАЛБАНК» на Акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК».

24.05.2017 між АТ «КРИСТАЛБАНК» та ТОВ «ФК`ОМЕГА ФАКТОР» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого позивач набув права кредитора за кредитним операціями, зокрема за кредитним договором № 012/03-65/529 від 06.09.2006 та кредитним договором № 010/11-65/233 від 06.04.2007, укладеними з ПП «Сагрос» та за договором поруки від 24.02.2009, укладеним з ОСОБА_1 .

За період з 04.08.2015 по 24.05.2017 відповідачем сплачено 2 559,89 грн. в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 010/11-65/233 від 06.04.2007.

В період з 25.03.2017 по дату складання позову погашення заборгованості за кредитними договорами не здійснювалась.

На даний час рішення суду від 04.08.2015 (справа № 522/25/15-ц) не виконано, заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною. Заборгованість встановлена рішенням суду становить за кредитним договором № 012/03-65/529 від 06.09.2006 становить 1 187 626,69 грн., за кредитним договором № 010/11-65-233 від 06.04.2007 становить 778 034,13 (780 594,02-2 559,89), що разом становить 1 965 660,82 грн.

Вирішуючи спір суд виходив з наступного.

Предметом позову є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних, нарахованих поручителю за період з 03.02.2018 по 03.02.2021 за невиконання грошового зобов`язання боржником.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду (від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

Судом встановлено, що відповідач, виступаючи поручителем за кредитним договором мав зобов`язання перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником за кредитною вимогою якого є ТОВ «ФК «Омега Фактор»). З огляду на те, що він його порушив, в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст. 625 ЦК України.

Кредитором нараховно 3 % річних на суму не виконано грошового зобов`язання в межах трирічного строку позовної давності з 03.02.2018 по 03.02.2018 (день звернення до суду), кількість дінв прострочення 1096.

Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних на суму боргу 1 965 660,82 грн. за період з 03.02.2018 по 03.02.2021, що становить 177 071,03 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 656,07 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ОМЕГА ФАКТОР» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ОМЕГА ФАКТОР» (; юридична адреса м. Київ, вул. Мечнікова, 3, к. 508) три відсотки річних на суму боргу за Кредитним договором № 012/03-65/529 від 06 вересня 2006 року та Кредитним договором № 010/11-65/233 від 06.04.2007 у розмірі 177 071 (сто сімдесят сім тисяч сімдесят одна) гривня 03 (три) копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» ОМЕГА ФАКТОР» (, юридична адреса м. Київ, вул. Мечнікова, 3, к. 508) судовий збір у розмірі 2 656 (дві тисячі шістсот п`ятдесят шість) гривень 07 (сім) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13.08.2021.

Суддя Х.С. Кріль