ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 593/1141/20Головуючий у 1-й інстанції Крамар В.М.
Провадження № 22-ц/817/673/21 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Дикун С. І., Парандюк Т. С.,

за участю секретаря - Стецюк М.А.

та представника позивача АТ КБ "Приватбанк" - Панькова О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №593/1141/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2021 року, ухваленого суддею Крамар В.М., повний текст якого складений 22 березня 2021 року, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернулося в суд із позовом, який був уточнений під час розгляду справи, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 10 липня 2011 року у розмірі 107 932 (сто сім тисяч дев`ятсот тридцять дві) гривні 31 копійку станом на 15 вересня 2020 року, а також судових витрат у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні судового збору.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" зазначило, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 10 липня 2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Вказаний договір є договором приєднання, як це передбачено ст.634 ЦК України. Відповідач неналежно виконував умови договору, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість і в позовній заяві позивач вимагає стягнути з відповідача 107 932,31 (сто сім тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні тридцять одну копійку), з яких 64494,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22536,76грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 20 900,93 грн. - нарахована пеня.

Заочним рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2021 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" просить скасувати рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2021 року по справі №593/1141/20 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ "Приватбанк" задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача, посилаючись на те, що воно є необґрунтоване, незаконне, прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ "Приватбанк" зазначило, що до суду була надана копія заяви, в якій відповідач висловив бажання отримати кредитну картку та особистим підписом засвідчив, що він згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами і зобов`язується виконувати їх виконувати та самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Крім анкети-заяви, ОСОБА_1 у той же день також підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду". Тобто, останній був належним чином проінформований про умови кредитування, в тому числі, щодо сплати процентів за користування кредитом та штрафів. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також, отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Крім цього, ОСОБА_1 звертався до банку з метою перевипуску карти, отримав перевипущені картки з новими номерами та продовженим строком дії, якими продовжив користуватися. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, факти використання грошей, отримання ним коштів через банкомати, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Таким чином, позивачем надані суду саме первинні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Надана виписка по карткових рахунках та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Отже, з виписки чітко вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, здійснював грошові перекази, частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці. Суд безпідставно відмовив у стягненні фактично отриманих кредитних коштів (тіла кредиту) та нарахованих відсотків за ст.625 ЦК України, пені. Проценти від простроченої суми заборгованості встановлені у розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна", 84,0% - для картки "Універсальна голд". Також, відповідач не звертався до банку задля розірвання договору, а навпаки, погодився зі змінами та прийняв їх, адже, продовжував протягом тривалого часу користуватися кредитною карткою та частково погашав заборгованість. Як вбачається з довідки про умови кредитування, що підписана ОСОБА_1 , сторони погодили умови договору, в тому числі щодо розміру та умов нарахування пені. Також, якщо суд не погодився з наданим банком розрахунком заборгованості, він повинен був встановити дійсний розмір заборгованості, а не відмовляти у позові.

ОСОБА_1 своїм правом на відзив не скористався.

У судовому засіданні представник АТ КБ "Приватбанк" - Паньков О.П. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується розміщеним оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на веб-порталі судової влади України.

Згідно з частинами 11-12 статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Заслухавши пояснення представника АТ КБ "Приватбанк" - Панькова О.П., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 10 липня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", (найменування змінено на АТ КБ "Приватбанк" на підставі рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519), з метою отримання банківських послуг, шляхом підписання анкети-заяви б/н від 10 липня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 35).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Банк надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року №СП-2010-256, однак вказані Тарифи та Умови не містять підпису відповідача (а.с. 37-60).

Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 неодноразово отримував кредитні картки, зокрема було надано 6 кредитних карток: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , з останньою терміном дії до 09/21, що підтверджується довідкою АТ КБ "Приватбанк" (а.с.33).

Розмір кредитного ліміту також неодноразово змінювався і станом на 22 лютого 2018 року становив 26 320,00 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 34).

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 55 днів пільгового періоду", яка долучена до матеріалів справи є нечитабельною (а.с. 133).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 10 липня 2011 року, укладеним між ПриватБанк та клієнтом - ОСОБА_1 , останній станом на 15 вересня 2020 року має заборгованість в сумі 107 932,31 грн. (сто сім тисяч дев`ятсот тридцять дві гривні тридцять одну копійку), з яких 64 494,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту, з них: 64 494,62 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 22 536,76 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, 20 900,93 - заборгованість по пені (а.с. 16-17).

Згідно наданої позивачем виписки по особовому рахунку клієнта ОСОБА_1 видно, що з вказаного рахунку здійснювалось списання коштів з підстав, які зініційовані відповідачем: зняття готівки, переказ, купівля товарів, послуг; які зініційовані позивачем: нарахування відсотків, пені, комісій (нарахування яких передбачено в довідці про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 55 днів пільгового періоду"); правова природа яких не пов`язана з договором кредиту чи рахунку: миттєва розстрочка (а.с. 18-32).

Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яку підписав ОСОБА_1 10.07.2011 року та довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 55 днів пільгового періоду" не містять відомостей про послугу "Миттєва розстрочка".

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, самостійно здійснюючи перерахунок заборгованості з 23.12.2012 по 07.07.2020, вважав, що утворився від`ємний баланс, відповідно, станом на 01.01.2019 на рахунку повинно бути 626,56 грн. власних коштів відповідача, який в подальшому не здійснював дій по витрачанню коштів, а тому відсутня заборгованість.

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, оскільки недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, наданої банком виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з 23.12.2012 по 07.07.2020 останній користувався кредитними картками, неодноразово проводив розрахунки за товари, здійснював поповнення мобільного телефону, а також переводив та вносив кошти на погашення кредиту (а.с. 18-32).

Отже, наявність факту існування кредитних відносин між позивачем та відповідачем обґрунтовано підтверджується обставинами справи.

З долученої до матеріалів справи виписки банку про рух коштів по рахунку вбачається, що станом на 03 січня 2018 року ОСОБА_1 мав позитивний баланс у розмірі 1 355,17 гривень.

В період з січня 2018 року по 07 липня 2020 року, відповідач фактично отримав кредитні кошти на суму 50 565,97 гривень та погасив даний борг у розмірі 22 046,07 гривень, отже, розмір заборгованості по тілу кредиту склав 28519,90 гривень.

У відповідності до наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості за тілом кредиту станом на 07 липня 2020 року складає 64 494,62 гривні. У вказану суму ввійшла заборгованість як фактично отриманих коштів, так і списання відсотків за використання кредитного ліміту, штрафні санкції, щомісячний платіж за послугою "Миттєва розстрочка".

При цьому банком визнавалось, що максимальний ліміт по кредиту, який був наданий позичальнику, складав 26 320,00 гривень. Видачу кредиту у більшому розмірі банком не доведено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 26 320,00 гривень, тобто в розмірі максимального ліміту по кредиту, який був наданий позичальнику.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Разом з тим, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками, які обґрунтував тим, що право вимоги в цій частині передбачене Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами обслуговування кредитних карт "Універсальна" 55 днів пільгового періоду".

Однак, долучені банком до матеріалів справи Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи обслуговування кредитних карт "Універсальна" 55 днів пільгового періоду" ОСОБА_1 не підписані, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ "ПриватБанк".

Анкета-заява позичальника даних про нарахування пені та штрафів за прострочення виконання зобов`язання не містить.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг зазначені умови та правила не можна вважати складовою частиною кредитного договору.

Такі висновки, також відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

При зверненні до банку 10 липня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву, у якій не визначено розмір процентної ставки за користування кредитом, а лише зазначено про бажання отримати кредитну карту "Універсальна" 55 днів пільгового періоду", тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів.

Позовних вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтею 625 ЦК України, АТ КБ "ПриватБанк" не заявив.

Крім цього, колегія суддів не приймає до уваги доводи заявника, що розмір відсотків за користування кредитом та штрафні санкції за несвоєчасне виконання умов кредитного договору передбачені довідкою про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", яка підписана ОСОБА_1 з огляду на те, що довідка, яка долучена до позовної заяви і була предметом розгляду в суді першої інстанції є нечитабельною і розрахунок заборгованості по відсотках і пені здійснений позивачем без врахування даних вказаних у довідці, а виходячи з Умов та Тарифів, які відповідачем не підписані.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" слід задовольнити частково, а заочне рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2021 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , Паспорт громадянина України, серія НОМЕР_7 , виданий Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області 28 травня 1996 року) в користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, поштовий індекс: 01001, Україна, ) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 10 липня 2011 року встановленого кредитним лімітом у розмірі 26 320 (двадцять шість тисяч триста двадцять) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" при подачі позовної заяви та апеляційної скарги було сплачено судовий збір у сумі 5 255 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень, а апеляційний суд частково задоволив позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", що у відсоткову співвідношенню становить 24%, тому колегія суддів вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , Паспорт громадянина України, серія НОМЕР_7 , виданий Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області 28 травня 1996 року) в користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, поштовий індекс: 01001, Україна, ) сплачений ними судовий збір у розмірі 1 261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) гривню 20 копійок за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, що стосується стягнення заборгованості, ціна позову у якій не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - задовольнити частково.

Заочне рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2021 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , Паспорт громадянина України, серія НОМЕР_7 , виданий Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області 28 травня 1996 року) в користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, поштовий індекс: 01001, Україна, ) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 10 липня 2011 року встановленого кредитним лімітом у розмірі 26 320 (двадцять шість тисяч триста двадцять) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , Паспорт громадянина України, серія НОМЕР_7 , виданий Бережанським РВ УМВС України в Тернопільській області 28 травня 1996 року) в користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, поштовий індекс: 01001, Україна, ) сплачений ними судовий збір у розмірі 1 261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) гривню 20 копійок за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді