ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

05 серпня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/14/21

Головуючий у першій інстанції Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/965/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

сторони: позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2021 року (місце ухвалення смт. Куликівка, дата складання повного тексту 30.03.2021) у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову посилались на те, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.02.2011. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між сторонами Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

У позові банк посилається, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 28 000,00 грн.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте у порушення умов кредитного договору позичальник своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями внаслідок чого у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка станом на 26.10.2020 становить 77 540, 72 грн, яка складається з: 52 044, 11 грн заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредита; 52 044, 11 грн заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 14 616, 74 грн заборгованість за простроченими відсотками; 10 879, 87 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн нараховано пеня; 0,00 грн нараховано комісії.

У позові АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 77 540,72 грн за кредитним договором № б/н від 07.02.2011, та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Заочним рішенням Куликівського районного суду від 25.03.2021 позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту (заява від 07.02.2011 року) в розмірі 28 000 грн, та 2102 грн судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням цього ж суду від 22.04.2021 стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 168,00 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що в анкеті-заяві позичальника не міститься інформації щодо банківського продукту, який надається позичальнику, яку саму банківську картку отримує відповідачка, в той час як паспорт місить інформацію щодо двох карток Універсальної та ОСОБА_2 . Разом з тим, судом прийнято до уваги відомості про встановлення кредитного ліміту у розмірі 28000 грн, при цьому судом встановлено, що відомостей про збільшення кредитного ліміту до 52044,11 грн, або ж більше, матеріали справи не містять. Таким чином суд прийшов до висновку, що заборгованість за тілом кредиту не може перевищувати кредитного ліміту, та позовні вимоги в іншій частині не ґрунтуються на договорі та належних доказах його укладення на зазначених у позові умовах.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Крилова О.Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Куликівського районного суду від 25.03.2021 в частині відмови у стягненні заборгованості за кредитом та відсотками та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги банку в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

За доводами апеляційної скарги рішення суду в оскаржуваній частині прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального і матеріального права.

У скарзі заявник посилається, що 22.05.2017 позичальнику на підставі анкети-заяви відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна», 23.01.2018 кредитну картку було перевипущено та видано карту «Універсальна Голд» та встановлено кредитний ліміт в розмірі 28 000,00 грн. З метою подальшого обслуговування позичальника та під час встановлення кредитного ліміту відповідача було належним чином ознайомлено з умовами кредитування та тарифами банку, що підтверджується особистим підписом відповідача на паспорті споживчого кредиту від 23.01.2018, в якому чітко зазначено основні умови кредитування. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював частково погашення заборгованості по кредитному договору.

Банк зазначає, що перевищення встановленого кредитного ліміту за карткою відповідача сталося через те, що він до перевищення кредитного ліміту скористався послугою «Миттєва розстрочка», що призвело до виникнення заборгованості по кредиту понад встановлений кредитний ліміт, та вбачається з виписки. Оскільки відповідач скористався послугами «Миттєва розстрочка» після перевищення кредитного ліміту, та після цього не здійснював внесення грошових коштів на погашення заборгованості понад кредитного ліміту, то щомісячні списання грошових коштів продовжувались до повного розрахунку. Внаслідок таких дій відповідача встановлений кредитний ліміт за карткою був перевищений.

Таким чином, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повенув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не скористалась.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 07.02.2011 ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с. 10).

Згідно інформації викладеної у вказаній заяві, відповідачка підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Таким чином, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, визначено, що Умови та Правила надання банківських послуг, Пам`ятка Клієнта, Тарифи, а також заява про приєднання до Умов та Правил становлять укладений Договір про надання банківських послуг.

Як вбачається, матеріали справи містять розрахунок заборгованості за договором № б/н від 07.02.2011, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 26.10.2020 становить 77 540, 72 грн, яка складається з: 52 044, 11 грн заборгованість за тілом кредита; в т.ч.: 0,00 грн заборгованість за поточним тілом кредита; 52 044, 11 грн заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 14 616, 74 грн заборгованість за простроченими відсотками; 10 879, 87 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн нараховано пеня; 0,00 грн нараховано комісії (а.с. 7).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що старт карткового рахунку 22.05.2017, 08.12.2017 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн, 23.01.2018 кредитний ліміт збільшено до 28 000, 00 грн, 08.02.2019 зменшено кредитний ліміт 0,00 грн (а.с. 9).

Згідно довідки (а.с. 8) позичальнику ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки:

№ НОМЕР_1 , дата відкриття 22.05.2017, термін дії 05/21;

№ НОМЕР_2 , дата відкриття 23.01.2018, термін дії 09/21.

До позову Банком додано Паспорт споживчого кредитування (а.с. 11-12) підписаний відповідачем 23.01.2018 власноруч, в якому, серед іншого, визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, зокрема:

тип кредиту - поновлювальна кредитна лінія, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці,

сума/ліміт кредиту - до 50 000 грн для картки «Універсальна», до 75 000 грн для картки «Універсальна ГОЛД»,

строк кредитування - 240 місяців,

мета отримання кредиту - споживчі потреби,

спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом (на Картковий рахунок),

процентна ставка у межах пільгового періоду, відсотків річних 0,01%;

процентна ставка за межами пільгового періоду, відсотків річних для картки «Універсальна» 43,2%, для картки «Універсальна ГОЛД» 42%.

Згідно наведених у паспорті застережень: наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним потягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі; реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит; використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача.

Також Банком додано до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» без зазначення дат, які відповідачем не підписані (а.с. 13-38).

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача на користь банку суму заборгованість за тілом кредиту у сумі 28 000,00 грн, суд першої інстанції виходив з того, що в анкеті-заяві позичальника не міститься інформації щодо банківського продукту, який надається позичальнику, яку саме банківську картку отримує відповідачка, в той час як паспорт місить інформацію щодо двох карток Універсальної та ОСОБА_2 . Разом з тим, судом прийнято до уваги відомості про встановлення кредитного ліміту у розмірі 28000 грн, при цьому судом втсановлено, що відомостей про збільшення кредитного ліміту до 52044,11 грн, або ж більше, матеріали справи не містять. Таким чином суд прийшов до висновку, що заборгованість за тілом кредиту не може перевищувати кредитного ліміту, та позовні вимоги в іншій частині не ґрунтуються на договорі та належних доказах його укладення на зазначених у позові умовах.

Однак, повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд через невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, враховуючи наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з статтею 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Свої зобов`язання перед банком ОСОБА_1 належним чином не виконувала, у результаті чого виникла заборгованість. З розрахунку заборгованості та виписки за договором (а.с. 5-7, 48-49) вбачається, що відповідачка користувалась кредитними коштами, 23.01.2018 відбулось зарахування коштів по договору, поповнення рахунку на суму 9 000,00 грн, з 23.05.2018 та кожного місяця по 23.11.2018 щомісячний платіж за послугою «Миттєва розстрочка», який не сплачувався відповідачкою було зараховано до тіла кредиту, вбачається також списання відсотків за використання кредитного ліміту, автоматичне погашення протроченої заборгованості, комісія за обслуговування, поповнення готівкою картики в терміналі самообслуговування 11.04.2019.

Крім того, поза увагою суду залишилась обставина отримання відповідачкою кредитної картки «Універсальна Голд», яку відкрито 23.01.2018, строк дії 09/22, що підтверджується довідкою (а.с. 144), що доводить факт отримання кредиту до 75 000 грн, що узгоджено з умовами погодженими сторонами у паспорті споживчого кредиту (а.с. 11-12).

Факт отримання коштів, підписання анкети заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та отримання відповідачкою кредитної картки із встановленим кредитним лімітом і користування зазначеною кредитною лінією відповідачем не спростовано.

При цьому, договір про надання банківських послуг за своїм змістом є ширшим, ніж кредитний договір, оскільки передбачає можливість клієнта в подальшому скористатись тими послугами банку, які визначені в Умовах та правилах банківських послуг, шляхом прийняття пропозиції банку у спосіб, визначений такими Умовами.

Відповідно до пункту 1.1.1.113 Умов та правил надання банківських послуг сервіс "Миттєва розстрочка" - це послуга банку, яка надається держателям платіжних карток "Універсальна" та "Універсальна GOLD" на умовах терміновості, платності та зворотності. Терміновість кредиту визначається кількістю платежів, яку вибрав клієнт, але не більше 24 платежів. Платність визначається комісією за користування кредитом, яка сплачується одночасно з погашенням кредиту рівними частинами з кожним платежем. Повернення визначається вимогою погасити кредит не більше ніж за вибрану клієнтом кількість платежів. Кредит з використанням сервісу "Миттєва розстрочка", повертається шляхом встановлення клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться банком на підставі договірного списання.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Послуга «Миттєва розстрочка» оформлюється дистанційно через систему Приват24. Вхід в систему Приват24 здійснюється під авторизацією відповідача. При даній процедурі відповідач як клієнт вводить свої ім`я користувача і пароль та входить у Приват24. Після отримання доступу в Приват24 він вчиняє ряд операцій, включаючи оформлення угод на умовах «Миттєва Розстрочка». Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону відповідача та іншої особистої інформації, яка відома лише клієнту банку. Грошові кошти знімались за допомогою банкомату, відповідно відповідач використовувала платіжну карту з ПІН-кодом властивим даній картці, який відомий лише держателю карти.

Згідно із частинами другою, третьою статті 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 09 грудня 2019 року по справі № 739/119/17-ц (провадження № 61-33213св18).

Вбачається, що відповідачка систематично користувалась наданим банківським сервісом кредитними коштами, вносила платежі на погашення кредиту, дій щодо відкликання прийняття пропозиції банку не вчинила, що свідчить про її волевиявлення на виконання Умов та правил надання банківських послуг в частині використання сервісу Миттєва розстрочка. Факт користування послугами «Миттєва розстрочка» відповідачкою не спростовано, жодних звернень щодо вчинення операцій по кредитній картці без волевиявлення відповідачки до банку не надходило.

Згідно умов послуг «Миттєва розстрочка» відповідачка, отримавши кошти за допомогою кредитної картки повинна 23 числа щомісячно повертати кошти починаючи з лютого 2018 року рівними частинами, доручаючи банку списувати кошти щомісячно з кредитної картки, в разі невнесення відповідачем щомісячного платежу понад кредитного ліміту.

Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачкою не повернуті, а також з огляду на приписи частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, отже колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту у сумі 52 044, 11 грн.

Доводи скаржника щодо безпідставної відмови в задоволенні позову в цій частині є обгрунтованими.

Пред`являючи вимоги про погашення кредиту, банк просив також, крім тіла кредиту, стягнути, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 14 616, 74 грн, та 10 879, 87 грн заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.

Дослідивши надану позивачем Анкету-заяву від 07.02.2011 та Паспорт споживчого кредиту, які підписані ОСОБА_1 колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Паспорт споживчого кредиту містить зауваження про те, що інформація зазначена в паспорті зберігає чинність та є актуальною до 07.02.2018 (а.с. 12 зворотня сторона). Вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.

Паспорт споживчого кредиту є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 , була актуальною лише до 07.02.2018, й матеріали справи не містять відомостей про те, які саме із зазначених у Паспорті умов були прийняті позичальником, дана інформація не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування.

Таким чином, врахувавши наведені норми чинного законодавства, встановлені обставини справи та надані на їх підтвердження докази, районним судом правильно відмовлено у стягненні заборгованості за простроченими відсотками за кредитом.

Оцінюючи доводи позивача, про те, що заява позичальника разом з цими Умовами та правилами становить укладений між ними кредитний договір, колегія суддів враховує правовий висновк Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, що роздруківка Умов та Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову повністю у стягненні з відповідача заборгованості за тілом кредиту у заявленому розмірі є помилковим, у зв`язку з чим відповідно до приписів п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає зміні з ухваленням рішення про збільшення стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту з 28 000 грн до 52 044, 11 грн.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» на суму 52 044, 11 грн (52 044, 11 грн від 77 540, 72 грн становить 67 %), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму судового збору в розмірі 1520, 90 грн за розгляд справи в суді першої інстанції (2270 х 67% : 100%).

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Разом з тим, оскільки, додаткове рішення від 22.04.2021 залишається чинним, зазначений судовий збір слід рахувати, з врахуванням стягнутих коштів з відповідачки на користь держави, тобто сума визначена до стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» має бути зменшена на 168,00 (1520, 90 грн -168,00 грн) та відповідно до стягнення за розгляд справи у суді першої інстнції з відповідачки ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає 1352,90 грн.

Оскільки апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 52 044, 11 грн (53 %), у матеріалах справи наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 112), то відповідно з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 1668,45 грн (3405,00 грн х 49% : 100%).

Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3,4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Куликівського районного суду Чернігівської області від 25 березня 2021 року змінити в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредита та судового збору.

Збільшити розмір стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) заборгованості за тілом кредиту з 28 000 грн до 52 044 (п`ятдесят дві тисячі сорок чотири) гривень 11 копійок, та стягнути судовий збір в розмірі 1352(одна тисяча триста п"ятдесят дві) гривні 90 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) судовий збір в розмірі 1668 (одна тисяча шістьсот шістдесят вісім) гривень 45копійок за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст рішення складено 05.08.2021.

Головуючий Судді :