КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Підпалий В.В.
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

12 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мережко М.В.,

суддів: Верланова С.М., Савченка С.І., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року та на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи потерпілою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 18 червня 2021 року подав до Печерського районного суду м. Києва позовну заяву про визнання особи потерпілою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2021 року визначено головуючого суддю - Соколова О.М.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року заявлено самовідвід від розгляду вказаної цивільної справи суддею Печерського районного суду м. Києва О.М. Соколовим, справу передано для визначення складу суду в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 червня 2021 року визначено головуючого суддю - Підпалого В.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 липня 2021 року заявлено самовідвід від розгляду вказаної цивільної справи суддею Печерського районного суду м. Києва В.В. Підпалим, справу передано для визначення складу суду в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Не погодившись із вказаними ухвалами суду, ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги з таких підстав.

Частиною 1 статті 353 ЦПК України встановлений вичерпний перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № з-рп/2010).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-2054018), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184ЦС18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-2594018), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62ЦС19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції про самовідвід судді, відповідно до положень ЦПК України не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, та не перешкоджає провадженню у справі, суд доходить висновку про повернення апеляційної скарги заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ч. 5 ст. 357 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2021 року повернути скаржнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядкупротягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: