Справа № 317/197/21
№/п 2/317/421/2021
06 квітня 2021 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Мінгазова Р.В.
за участю: секретаря судового засідання Герман Н.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Виконавчий комітет Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про усунення перешкод в здійсненні прав власника шляхом визнання втратившим право користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить позбавити його права користування квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначає, що йому з 23.11.2006 р., на праві приватної власності належить частка квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло. Разом з позивачем власниками інших часток у квартирі АДРЕСА_1 , дружина ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 , донька- ОСОБА_5 . У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: донька позивача ОСОБА_6 , її діти: ОСОБА_7 , 2013 р.н., ОСОБА_8 , 2017 р.н. та відповідач ОСОБА_2 , колишній чоловік моєї доньки. За місцем реєстрації відповідач не проживає з грудня 2019 року по теперішній час, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Оскільки позивач не підтримує з відповідачем відносини, фактичне місце проживання є невідомим, в позасудовому порядку вирішити питання щодо зняття з реєстрації відповідача не можливо, тому він вимушений звернутись до суду.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольни позов.
Відповідач ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, жодних заяв до суду не надходило.
У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.11.2006 р., квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 в рівних долях, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № витягу 12935967 від 18.12.2006 року.
Відповідач ОСОБА_2 , 1989 р.н., зареєстрований в спірній квартирі, що підтверджується довідкою Відділу «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 5702 від 29.10.2020 р.
Згідно акту від 29.10.2020 р. про встановлення факту реєстрації та проживання складеного комісійно, встановлено, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , однак не проживає з 2019 року по теперішній час.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що відповідач в спірній квартирі за місцем своєї реєстрації відсутній більше одного року, особистих речей не має.
За правилами статті 71 ЖК України, пункту 10 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року ( із наступними змінами ) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Доказів, які б свідчили про те, що відповідач не проживає у вищезазначеному будинку з поважних причин в ході розгляду справи не було встановлено.
Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи здійснюється протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання за заявою особи.
Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності об`єктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 6 місяців, не спростував обставин на які посилається як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 77-81, 141, 259, 89, 264-265, 267, 268, 280-284 ЦПК України, -
Позбавити ОСОБА_2 , 1989 р.н., права користування квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Запорізькій районний суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Р.В. Мінгазов