ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/1677/21
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

16 серпня 2021 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Пузанової Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Приватної фірми «Оптіма» до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу та встановлення порядку виконання рішення суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25 вересня 2020 року,

встановив:

25 вересня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області ухвалив у зазначеній справі судове рішення, на яке у липні 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , з порушенням установленого статтею 354 ЦПК України строку, який закінчився 12 жовтня 2020 року, вдруге подала апеляційну скаргу після її повернення ухвалою апеляційного суду 08 квітня 2021 року з підстав неусунення недоліків скарги у визначений судом строк.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду скаржник зазначила, що ухвалу суду про забезпечення позову, а також копії позовної заяви із додатками не отримувала, а про її зміст дізналась 07 грудня 2020 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, після чого 21 грудня 2020 року подала первісну апеляційну скаргу через суд першої інстанції.

25 січня 2021 року нею надіслано на адресу суду повідомлення про зміну адреси реєстрації, на яку жодного процесуального документу у справі не надходило, а 02 липня 2021 року із Єдиного державного реєстру судових рішень їй стало відомо про прийняті судом апеляційної інстанції 22 лютого 2021 року та 08 квітня 2021 року відповідно судові рішення про залишення її апеляційної скарги без руху та повернення скарги внаслідок неусунення недоліків.

Зазначає, що наведені процесуальні документи за місцем проживання не отримувала, а укладений з Воробйовим А.В. , яким здійснювалось представництво її інтересів у справі, договір про надання правової допомоги за взаємною згодою сторін розірвано, внаслідок чого була позбавлена можливості усунути недоліки раніше поданої апеляційної скарги в установлений законом строк.

Згідно із частиною 3 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутись до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі на підставі пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

При цьому поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, які беруть участь у справі. Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин його пропуску не забезпечить рівноваги між інтересами сторін та правової визначеності у цивільних відносинах, які є складовими принципу верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, яка регламентує принцип верховенства права у цивільному судочинстві, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Ryabykh v. Ryssia»). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року).

Коли строк для оскарження поновлюється після спливу значного періоду часу без жодної потреби у виправленні серйозних судових помилок чи недоліків правосуддя, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Тоді як вирішення питання про будь-яке поновлення строку на оскарження відноситься саме до повноважень національних судів, такі повноваження не є необмеженими. У кожній справі національні суди мають перевірити, чи є підстави для поновлення строку на оскарження виправданими, а також обґрунтувати своє рішення про поновлення строку (SABADASH v. UKRAINE № 28052/13, § 31-34, ЄСПЛ, від 23 липня 2019 року).

Із матеріалів справи вбачається, що 21 грудня 2020 року з порушенням установленого статтею 354 ЦПК України строку, який закінчився 12 жовтня 2020 року, ОСОБА_1 , від імені якої діяв Воробйов Артемій Валерійович , подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду від 25.09.2020 року.

Ухвалою апеляційного суду від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє Воробйов Артемій Валерійович , поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду та апеляційну скаргу у зв`язку із ненаданням документів, що підтверджують сплату судового збору у розмірі 454 грн, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, залишено без руху з наданням строку для усунення наведених недоліків протягом десяти днів з дня вручення відповідної ухвали, а також роз`яснено передбачені статтею 185 ЦПК України наслідки невиконання зазначених вимог.

Копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апеляційним судом направлено ОСОБА_1 та її представнику Воробйову А.В. , яким була подана та підписана апеляційна скарга, 04 березня 2021 року за вказаними в апеляційній скарзі адресами.

Згідно із поштовим повідомленням копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було вручено Воробйову А.В. 16 березня 2021 року (а.с.86).

Враховуючи наявність в матеріалах справи доказів вручення представнику ОСОБА_1 - адвокату Воробйову А.В. копії наведеної ухвали апеляційного суду 16 березня 2021 року, та невиконання у визначений судом строк вимоги суду щодо сплати судового збору, ухвалою апеляційного суду від 08 квітня 2021 року апеляційна скарга відповідно до положень статей 185, 357 ЦПК України визнана неподаною і повернута особі, яка її подала.

Повторно звернувшись до апеляційного суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_1 зазначила про неотримання копій ухвал суду внаслідок зміни місця свого проживання і про що нею повідомлялось суд шляхом надіслання відповідного повідомлення 25 січня 2021 року.

Однак, наведені доводи спростовуються матеріалами справи, зокрема, повідомлення про зміну адреси реєстрації ОСОБА_1 надіслала на адресу апеляційного суду засобами поштового зв`язку не 25 січня 2021 року, а 28 травня 2021 року, і яке було отримано судом 31 травня 2021 року, тобто вже після ухвалення відповідних судових рішень (а.с. 94-97).

Доказів щодо розірвання договору про надання правової допомоги з Воробйовим А.В. за згодою сторін заявник не надала і про такі обставини вона або Воробйов А.В. у визначеному частиною 3 статті 64 ЦПК України порядку суд апеляційної інстанції не повідомляли, в той час як відповідно до положень частини 7 статті 272 ЦПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Отже, зважаючи на наведені обставини та відсутність доказів пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, наведених заявником підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження недостатньо, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без руху для надання заявникові строку протягом десяти днів з дня вручення ухвали для звернення до суду апеляційної інстанції з заявою із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

Крім того, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, оскільки заявником в порушення пункту третього частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому пунктом 1.9 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмірі для фізичних осіб - 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454грн, або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до цього ж Закону.

Наведені обставини відповідно до статей 185, 357 ЦПК України також є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу залишити без руху.

Надати скаржнику строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для звернення до суду апеляційної інстанції із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження та у разі визнання причин пропуску строку поважними - для поданні доказів сплати судового збору у розмірі 454 грн за платіжними реквізитами Херсонського апеляційного суду («Отримувач коштів: ГУК у Херсон обл/Херсон р-н/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37959517 ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998 ; рахунок отримувача: UA0021451 ; код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: *;101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Херсонський апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа)).

Роз`яснити скаржнику, що неподання відповідної заяви в зазначений строк є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження, а неподання документів щодо сплати судового збору - для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення.

Заяву та докази сплати судового збору необхідно подати до Херсонського апеляційного суду за адресою: м. Херсон, вул. 295 Херсонської стрілецької дивізії, №1-а, з посиланням на номер провадження 22-ц/819/1677/21

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Херсонського

апеляційного суду Л. В. Пузанова