Провадження № 2/521/407/21
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

03 серпня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Юраш К.Ю.,

дослідивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Проте, в процесі розгляду справи, сторона позивача неодноразово заявляла клопотання про відкладення розгляду справи, а згодом, взагалі припинила цікавитися станом її розгляду.

Так, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 22.11.2019 року, провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання, яке було призначено на 23.01.2020 року.

Про вказане судове засідання представник позивача був повідомлений належним чином, про що свідчить особиста розписка, від 26.11.2019 року, складена в приміщенні суду, яка міститься в матеріалах справи (а. с. 19).

Проте, 27.02.2021 року, тобто в день в судового засідання, представник позивача подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою сторін у справі (а. с. 23).

Хоча доказів на підтвердження заявленого, до суду надано не було, суд відклав розгляд справи на іншу дату, а саме: на 23.04.2020 року, про що представник позивача був повідомлений належним чином, шляхом власноруч складеної розписки в приміщенні суду (а. с. 25).

21.04.2020 року представником позивача до канцелярії суду було подано заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку з карантином (а. с. 26).

З огляду на вказане, суд відклав розгляд справи на іншу дату, а саме: на 30.06.2020 року, про що представник позивача був повідомлений належним чином, шляхом власноруч складеної розписки в приміщенні суду, від 23.04.2020 року, тобто в день призначеного судового засідання (а. с. 28).

Однак, 30.06.2020 року, до канцелярії суду представник позивача подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю проведення експертного дослідження щодо батьківства.

Враховуючи наведене, суд відклав розгляд справи на іншу дату, а саме: на 20.08.2020 року, про що представник позивача був повідомлений належним чином, шляхом власноруч складеної розписки в приміщенні суду, від 30.06.2020 року, тобто в день призначеного судового засідання (а. с. 31).

Проте, і в це судове засідання сторона позивача не з`явилася, 10.08.2021 року представником позивача до канцелярії суду було подано заяву про відкладення судового засідання, у зв`язку з необхідністю проведення експертного дослідження щодо батьківства, карантином та тимчасовою відсутністю позивача за межами України (буде відсутній орієнтовно до листопада 2020 року) (а. с. 33).

Хоча доказів на підтвердження знаходження позивача за межами України, до суду не було надано, суд відклав розгляд справи на іншу дату, а саме: на 18.11.2020 року, про що представник позивача був повідомлений належним чином, шляхом власноруч складеної розписки в приміщенні суду, від 20.08.2020 року, тобто в день призначеного судового засідання (а. с. 35).

Однак, 17.11.2020 року, до канцелярії суду представник позивача подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку із необхідністю проведення експертного дослідження щодо батьківства, карантином та тимчасовою відсутністю позивача за межами України (буде відсутній орієнтовно до березня 2021 року)

Хоча доказів на підтвердження знаходження позивача за межами України, до суду не було надано, суд в черговий раз, за заявою представника позивача, відклав розгляд справи на іншу дату, а саме: на 31.03.2021 року.

Про призначене, в черговий раз, за заявою представника позивача судове засідання на 31.03.2021 року, позивач повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на адресу, вказану ним у позовній заяві та інших заявах АДРЕСА_1 , яка, також, є його зареєстрованим місцем проживання, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи (а. с. 39).

Проте, у призначене судом судове засідання на 31.03.2021 року, ні позивач, ні його представник до суду не з`явилися, будь-яких клопотань щодо розгляду справи від них не надходило.

Зважаючи на чергову неявку сторони позивача, з метою надання можливості стороні позивача взяти участь в судовому засідання чи заявити клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, суд знову відклав розгляд справи на іншу дату, а саме: на 22.04.2021 року.

Про призначене, в черговий раз судове засідання на 22.04.2021 року, позивач повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на ту ж адресу: АДРЕСА_1 , вказану ним у позовній заяві та інших заявах (а. с. 44).

Однак, і в це судове засідання сторона позивача не з`явилася, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи до суду від них не надійшло.

Незважаючи на чергову неявку позивача та його представника, але з метою надання можливості позивачу скористатися правом на участь в судовому засіданні, суд знову, в черговий раз відклав розгляд справи на іншу дату, а саме: на 27.05.2021 року, про що позивач повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на адресу його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , вказану ним у позовній заяві та інших заявах (а. с. 45).

Проте, сторона позивач і в це судове засідання до суду не з`явилася, будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи від них не надійшло.

З огляду на вказане, незважаючи на дев`яту неявку позивача чи його представника у судове засідання, суд все ж таки знову відклав розгляд справи на іншу дату, про що позивач повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик до суду на адресу його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , вказану ним у позовній заяві та інших заявах (а. с. 47).

Тобто, після звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання батьківства 11.11.2019 року, та, протягом всього часу до 03.08.2021 року, ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, будь-яких клопотань по суті справи, окрім як про відкладення судових засідань з різних підстав, ні від нього, ні від його представника не надходило.

Заявляючи неодноразово у своїх заявах про відкладення розгляду справи, про необхідність проведення експертного дослідження щодо батьківства, сторона позивача до суду з таким клопотанням так і не звернулась та не прибувала для проведення такого дослідження.

З огляду на вказане, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС (2006-07), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно абз. 2 п. 9 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Справа до розгляду призначалася протягом більше ніж одного року та вісім місяців, але, за цей час доказів на підтвердження свої позовних вимог стороною позивача, зокрема, доказів спільного проживання, ведення спільного господарства позивача та відповідача до народження дитини, спільного виховання або утримання ними дитини, клопотань про проведення експертного дослідження, до суду надано не було.

З огляду на вказане, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, в рамках цивільного позову, суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, зокрема, призначати експертне дослідження.

Стороною позивача було заявлено про наміри призначити експертне дослідження, однак відповідного клопотання до суду так і не було подано.

Статтею 44 ЦПК України зазначено про неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Так, п. 2 ч. 2 зазначеної статті ЦПК України, визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Стосовно посилань представника позивача у своїх заявах про відкладення розгляду справи на запроваджений в України карантин, то суд звертає увагу на той факт, що не прибувши у призначені судові засідання, зокрема, 30.06.2020 року, 20.08.2020 року, 18.11.2020 року представник позивача в приміщення суду все ж таки прибував, складав особисто розписки про явку на наступні слухання, але участі в судових засіданнях не брав.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що посилаючись у своїх заявах про відкладення розгляду справи на тимчасову відсутність на території України позивача, представник позивача доказів зазначеного до суду не надавав, але незважаючи на вказане, суд все ж таки відкладав розгляд справи, з метою недопущення порушень прав позивача.

Також, представник позивача зазначав, як підставу для відкладення розгляду справи захворювання позивача (а.с.23), але доказів того захворювання також до суду надано не було.

Отже, суд приходить до висновку, що вчинення позивачем вищенаведенипх дій протягом більше ніж одного року та вісім місяців, спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність інтересу позивача стосовно поданої ним позовної заяви, що підтверджується матеріалами справи, а тому вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства належить залишити без розгляду.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 257, 259-260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства, залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що, відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 353 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук