Номер провадження: 22-ц/813/449/21
Номер справи місцевого суду: 505/3308/18
Головуючий у першій інстанції Павловська Г. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі - Вівчар Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника правонаступника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

від відповідача ОСОБА_4 - не з`явились,

переглянувши справу №505/3308/18 за позовом ОСОБА_1 в особі правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 4 квітня 2019 року у складі судді Павловської Г.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 10 жовтня 2018 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що з 2013 року є власником всієї квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані з 15 січня 1960 року вона ОСОБА_1 , 1935 року народження, та з 8 листопада 2005 року онук ОСОБА_4 , 1985 року народження. Відповідач ОСОБА_4 в квартирі не проживає понад рік без поважних причин, участі в утримання квартири не несе, особистих речей в квартирі не має. Зберігає реєстрацію у квартирі, хоча фактично з 2005 року в такій не проживає, перешкод у користуванні квартирою йому не створювалось. Посилаючись на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просила в порядку захисту прав власника житла визнати відповідача ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 (а.с.1-4).

Ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 20 листопада 2018 року відкрито провадження у справі (а.с.25).

Відповідач ОСОБА_4 позов визнав, надавши 4 квітня 2019 року заяву про визнання вимог та розгляд справи за його відсутності (а.с.85).

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 4 квітня 2019 року позов задоволено, визнано ОСОБА_4 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. (а.с.91-92).

Висновок суду мотивовано тим, що ОСОБА_4 є онуком ОСОБА_1 , зареєстрований в квартирі з 2005 року, але не мешкає з моменту реєстрації. Після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 мав право успадкувати 1/6 частку квартири, однак свідоцтво про право на спадщину не отримав, а в подальшому рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року в справі №505/4571/16-ц за позовом ОСОБА_1 , якій належало 5/6 часток квартири, його право на спадкове майно було припинено зі сплатою грошової компенсації вартості 1/6 частки квартири. Відповідач ОСОБА_4 в квартирі понад рік не мешкає без поважних причин, переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання чи були б підставою для продовження цього строку не проживання в спірному житлі відсутні. Право позивача ОСОБА_1 на вільне користування та розпорядження належним їй на праві власності житлом порушено та підлягає захисту шляхом визнання на підставі частини 2 статті 405 ЦК України відповідача таким, що втратив право користування житлом.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12 липня 2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (а.с.102-103).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в тому, що ОСОБА_4 був відсутній у квартирі з поважних причин, так як з 28 червня 2015 року по 7 січня 2019 року тимчасово знаходився за межами України на території Російської Федерації в м. Москві, де працював, так як не мав роботи за місцем проживання. На даний час змушений проживати в житлі своєї матері, так як іншого житла не має. Підписання ним заяви про визнання позову та розгляд справи за його відсутності обґрунтував тим, що вважав, що залишається спадкоємцем 1/6 частки квартири, а визнання його таким, що втратив право користування квартирою, бабусі ОСОБА_1 необхідно для отримання субсидії. Рішення від 27 жовтня 2017 року в справі №505/4571/16-ц Котовським міськрайонним судом Одеської області ухвалено в порядку заочного розгляду справи, про перегляд рішення ним подано заяву.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 визнав позов, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в квартирі не проживає з моменту реєстрації, власних речей не має, квартиру не утримує, житлово-комунальні послуги не сплачує. Перебування в Російській Федерації не є поважною причиною не користування квартирою, посилання на відсутність роботи на території України є безпідставним, належні докази роботи за межами України відсутні.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року провадження в справі зупинено до залучення до участі в справі правонаступника померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 (а.с.179-180).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 квітня 2020 року провадження у справі поновлено, залучено до участі в справі в якості правонаступника померлого позивача ОСОБА_1 спадкоємця ОСОБА_2 (а.с.187).

Переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та постійно проживала в квартирі АДРЕСА_1 з 15 січня 1960 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_1 , зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 з 8 листопада 2005 року; постійно в квартирі не проживав.

Батько ОСОБА_4 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Станом на 17 грудня 2012 року (день смерті ОСОБА_5 ) квартира АДРЕСА_1 належала:

ОСОБА_1 : 1) 1/3 частка підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради народних депутатів Одеської області 27 грудня 1996 року, зареєстрованого Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації 27 грудня 1996 року, реєстраційний номер: 4432, в книзі: 92; 2) 1/3 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСМ №599423, виданого державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори Одеської області 9 вересня 2005 року за реєстровим №3725, зареєстрованого Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації 4 жовтня 2005 року, реєстраційний номер: 11767574, номер запису: 4432 в книзі: 92;

ОСОБА_5 : 1) 1/3 частка на підставі Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради народних депутатів Одеської області 27 грудня 1996 року, зареєстрованого Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації 27 грудня 1996 року, реєстраційний номер: 4432, в книзі: 92.

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 березня 2014 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Крисюк Л.В., зареєстрованого в реєстрі за №401, ОСОБА_1 набула у власність після смерті сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.17).

Спадкоємець ОСОБА_5 син ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 не отримував.

Отже, станом на 14 березня 2014 року ОСОБА_1 була власником 5/6 часток квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року в справі №505/4571/16-ц за позовом ОСОБА_1 припинено право ОСОБА_4 на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації вартості 1/6 частки нерухомого майна в розмірі 31502,00 грн. (грошові кошти внесені на депозитний рахунок суду); визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 11 грудня 2017 року внесений запис про право власності ОСОБА_1 на 1/6 частку квартири загальною площею 42,2 кв.м житловою площею 27,7 кв.м, розташованої за адресом: АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду в справі №505/4571/16-ц (а.с.12).

Отже, станом на час звернення до суду 10 жовтня 2018 року з позовом про визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом, ОСОБА_1 була власником всієї квартири АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги пред`явлено на підставі положень частини 2 статті 405 ЦК України, за змістом яких член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В справі наявна заява відповідача ОСОБА_4 від 4 квітня 2019 року, за змістом якої він визнав у повному обсязі позов ОСОБА_1 до нього ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування житлом, та не заперечував проти задоволення вимог (а.с.85).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначив, що з 28 червня 2015 року по 7 січня 2019 року він перебував на території Російської Федерації в м. Москві, своє перебування за межами України мотивував тим, що в м. Москві працював, оскільки в Україні не міг працевлаштуватися.

Дані доводи апеляційної скарги не вказують на поважність причин відсутності у житлі (квартирі АДРЕСА_1 ) понад рік. ОСОБА_4 не надав доказів не можливості працевлаштування в Україні та нагальної необхідності вибуття за межі України, не надав доказів направлення на роботу в м. Москву тощо. ОСОБА_4 власне з власної волі не користувався житлом бабусі ОСОБА_1 понад передбачені частиною 2 статті 405 ЦК України строки, доказів того, що між ОСОБА_1 як власником житла та ОСОБА_4 , який в силу реєстрації місця проживання зберігав право користування житлом бабусі, мали місце інші домовленості щодо користування житлом суду також не надано.

Не спростованими є й доводи позивача ОСОБА_1 в тій частині, що онук ОСОБА_4 завжди проживав в житлі своєї матері, що хоч і був зареєстрований у 2005 році у спірній квартирі, проте фактично в ній ніколи постійно не проживав.

Отже, зібраними в справі доказами підтверджено наявність підстав для застосування частини 2 статті 405 ЦК України, що з урахуванням визнання відповідачем позову мало наслідком прийняття судом першої інстанції правильного рішення про задоволення позову.

Та обставина, що наразі ОСОБА_4 подав заяву про перегляд рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 жовтня 2017 року в справі №505/4571/16-ц, ухваленого в порядку заочного розгляду справи, не є підставою для скасування рішення у справі про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, так як станом на даний час судове рішення у справі №505/4571/16-ц не є таким, що скасоване, тобто рішення має законну силу.

Наразі ОСОБА_4 не є співвласником спірної квартири, тому не має права користування квартирою як власник. У разі набуття ОСОБА_4 у майбутньому права власності на частку квартири на підставі судового рішення, свідоцтва про право на спадщину, правочину тощо, він відповідно тоді набуде і право користування квартирою, але як власник. На даний час відсутні правовстановлюючі документи на підтвердження належності ОСОБА_4 на праві власності частки квартири. Посилання на те, що він вважав, що зберігає за собою право на спадщину батька ОСОБА_5 в квартирі, не може бути покладено в основу рішення, оскільки право потребує оформлення відповідних документів.

На час перегляду справи в суді апеляційної інстанції правові підстави для скасування рішення суду відсутні.

Справа в провадженні суду апеляційної інстанції з 3 червня 2019 року, неодноразово відкладалася в тому числі й для отримання відповідачем результату перегляду рішення в справі №505/4571/16-ц, результат як такий відсутній, рішення в справі №505/4571/16-ц має законну силу, отже апеляційний розгляд справи закінчується з огляду на наявні в справі докази.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 4 квітня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 в особі правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 серпня 2021 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова