КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження 22-ц/824/6945/2021 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сліпченка О.І., суддів Сушко Л.П., Гаращенка Д.Р.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» про захист прав споживача.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що у квітні 2020 року після огляду веб-сайту https://www.ccloan.ua/ йому почали надходити систематичні дзвінки та SMS-повідомлення від працівників відповідача, з яких позивач дізнався про існування в нього заборгованості на загальну суму 7017,60 грн. перед Товариством з обмеженою відповідальністю «СС Лоун» (надалі ТОВ «СС Лоун»).

Також з веб-сайту ccloan.ua/ua/user/credit/history йому стало відомо про укладення між ним та відповідачем кредитного договору № 843196-А від 19 березня 2020 року, згідно з яким кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 4800 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,99% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, угоди до вказаного кредитного договору (авто пролонгація) від 19 березня 2020 року, додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 17 квітня 2020 року та угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 17 квітня 2020 року.

Вказував, що кредитний договір та угоди не були ним підписані, жодної переписки з метою узгодження всіх істотних умов чи вчинення фактичної дії з виконання досягнутих домовленостей з боку позивача не велось та не здійснювалось та оригінал вказаного кредитного договору у нього відсутній, учасники не домовились про всі істотні умови визначені законодавством, а саме: договір містить умови, які є несправедливими в цілому та суперечать принципу сумлінності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Просив визнати кредитний договір № 843196-А від 19 березня 2020 року, угоду до кредитного договору від 19 березня 2020 року, додаткової угоди № 1 до кредитного договору про продовження дії договору від 17 квітня 2020 року, угоду до кредитного договору від 17.04.2020 року недійсними з моменту їх укладення, а дії відповідача, щодо їх укладення нечесною підприємницькою практикою.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на викладені ним обставини, зокрема що спірні договори не підписані належним чином, а тому неможливо вважати, що сторони обумовили їх умови, а тому вважає позовні вимоги таким, що підлягають задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що відповідачу була надана вся інформація, щодо умов кредитного договору, який в подальшому був підписаний ним за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок позивача, а тому вважає, що ТОВ «СС Лоун» виконані всі обов`язки передбачені законодавством в ході надання відповідних фінансових послуг позивачу, тому підстав для задоволення його вимог не вбачає.

У судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги. Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір № 843196-А від 19 березня 2020 року та додаткові угоди від 19 березня 2020 року та 17 квітня 2020 року, були укладені у спосіб визначений чинним законодавством України з дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 березня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СС Лоун» укладено кредитний договір № 843196-А у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, на підставі якого позивачем був отриманий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок у розмірі 4 800 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,99% від суми кредиту за кожний день користування, річна відсоткова ставка складає 361.35 % та строк дії договору складає 30 днів у період з 19.03.2020 року по 17.04.2020 року.

Зі змісту кредитного договору від 19 березня 2020 року № 843196-А вбачається, що оспорюваний договір укладений в електронній формі, кредит був наданий позичальнику (позивачу) виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (відповідача), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.

Договором від 19 березня 2020 року № 843196-А передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплата нарахованих за період користування відсотків, неустойка та інші платежі відповідно до договору, у разі наявності.

У додатку до договору міститься графік платежу, а саме: термін платежу, сума кредиту, нараховані проценти та загальна сума повернення кредиту.

Відповідно до п.п. 2.6.5, 2.6.6 кредитного договору загальна вартість кредиту складає 6 225,60 грн. Сума до повернення 6 225,60 грн.

Згідно з п.12.8. кредитного договору позичальник підтверджує, що до укладення цього договору отримав від кредитора всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування відповідно до норм чинного законодавства України, що надана інформація є повною і зрозумілою і надана без нав`язування придбання фінансової послуги кредитора, що позичальник ознайомлений з Правилами надання коштів у кредит, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.5 Правил, затверджених наказом директора ТОВ «CC Лоун» № 0503-1 від 05 березня 2020 року, у редакції, яка діяла на час укладення договору сторонами, позичальник має право відмовитись від договору без пояснення причини, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів, про що повідомляє позичальника письмово до закінчення строку передбаченого для відмови від договору. Протягом семи днів позичальник має повернути кошти та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором.

19 березня 2020 року між тими ж сторонами було укладено угоду до кредитного договору № 843196-А (автопролонгація), відповідно до якої сторони продовжили строк договору по 07.05.2020 року, процентна ставка на період пролонгації складає 4% від суми кредиту за кожен день користування кредиту, реальна річна процентна ставка становить 945.35%, загальна сума кредиту становить 11 016,00 грн. та викладено графік платежів з розрахунком сплати суми кредиту і процентів за користування кредитом із зазначенням дати платежу.

17 квітня 2020 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 843196-А від 19.03.2020 року (про продовження строку дії договору), відповідно до умов якої сторони продовжили строк користування кредитом по 16 червня 2020 року, встановили нову процентну ставку в розмірі 0,825% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 321,2%, а також виклали Графік платежів в новій редакції.

17 квітня 2020 року між сторонами укладено угоду до кредитного договору №843196-А (автопролонгація), відповідно до умов якої сторони визначили строк автопролонгації з 17 червня 2020 року по 06 липня 2020 року. Запланована дата повернення кредиту 06 липня 2020 року. За користування кредитом в період авто пролонгації позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою в розмірі 4% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 593,95%. Загальна вартість кредиту становить 11 966,40 грн. Сума до повернення - 11 966,40 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Оспорювані договори про надання кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про факт укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі шляхом його підписання позивачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

Оспорювані договори містять ідентифікаційні дані позичальника (номер та серію паспорта, податковий номер), підписані за допомогою одноразового ідентифікатора за номером телефону який належить позивачу, кредитні кошти були перераховані на рахунок, який належить позивачу, а відтак підстави для визнання договорів недійсними відсутні.

З урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги, є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд надав належну оцінку, висновки суду першої інстанції є достатньо аргументованими, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи відповідача, при цьому враховуючи, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «17» серпня 2021 року.

Головуючий

Судді: