Справа № 171/2201/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року м. Апостолове Дніпропетровської області Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Чумак Т.А.

за участю секретаря судового засідання Жандарук В.В.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Примакова К.О.,

позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 ,

третьої особи приватного нотаріуса Романченко Ю.В. та її представника

адвоката Романченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Зеленодольської міської об`єднаної територіальної громади, третя особа приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Юлія Володимирівна, про визнання правочину заяви про відмову в прийнятті спадщини за заповітом недійсною, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

18.11.2019 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Примаков К.О., та ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Погорілецька А.В., звернулися до суду зі вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просили: 1) визнати односторонній правочин заяву ОСОБА_1 від 16.04.2019 року за № 127 по спадковій справі 15/2019, поданої нотаріусу Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Ю.В., про відклик заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 від 01.03.2019 року за № 64 недійсною та вчинену внаслідок помилки; 2) визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 5,1791 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 122385500:02:044:0001, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 3) визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 5,1791 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 122385500:02:044:0001, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла спадщину за законом після смерті сина ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 4) визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 5) визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:004:0052, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після його смерті відкрилася спадщина. Після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями першої черги були:матір спадкодавця - ОСОБА_4 , син спадкодавця - ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_5 був власником земельної ділянки, площею 5, 1791 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мар`янської сільської ради. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли в рівних частках ОСОБА_4 , яка проживала разом зі спадкодавцем, та ОСОБА_2 , який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , яка за життя 21.12.2016 року склала заповіт, яким усе своє майно заповідала онуку ОСОБА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: Ѕ частини земельної ділянки, площею 5, 1791 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Мар`янської сільської ради, власницею якої вона стала в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на вказану земельну ділянку вона не отримала свідоцтва про право на спадщину; житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , до складу якого входить житловий будинок А1, загальною площею 46,1 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., сарай Б1, будівля кухні В1, підвал Г1, гараж Д1, сарай Ж1, вбиральня З1, замощення І, водопровід № 1, басейн № 2, ворота № 3, паркан № 4, паркан № 5, паркан № 6; земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2 га, кадастровий №:03:004:0052, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), про що свідчить свідоцтво про право власності від 20.06.2014 року.

На час смерті ОСОБА_4 з нею ніхто не проживав, тому у відповідності до ст.ст.1269-1270 ЦК України ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , шляхом подання заяви нотаріусу.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для отримання кожному із них свідоцтва про право власності на нерухоме майно, однак нотаріус своєю постановою відмовив у видачі свідоцтва, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала відсутність документів про право власності на нерухоме майно, проте позивачі вважають, що фактично підставою для винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії було те, що нотаріус ненавмисно, не роз`яснивши всіх прав та наслідків спадкоємцям, не розібравшись в повному обсязі у спорі, з невідомих причин ввела в оману ОСОБА_1 , внаслідок чого виникла проблема, яку не змогла вирішити нотаріус.

В уточненому позові позивачі вказують, що після смерті ОСОБА_5 спадщину фактично прийняла мати померлого ОСОБА_4 . Син померлого ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини не подав, а тому вважається таким, що не прийняв спадщину. Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалася.

Після смерті ОСОБА_4 спадщину за заповітом прийняв її онук ОСОБА_1 шляхом подання 01.03.2019 року заяви приватному нотаріусу Романченко Ю.В., на підставі вказаної заяви відкрита спадкова справа. Отже, ОСОБА_1 бажав прийняти спадщину за заповітом.

12.03.2019 року до нотаріуса звернувся онук ОСОБА_4 - ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 . Про те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги в порядку представництва, в заяві не зазначено, але в матеріалах спадкової справи була довідка від 04.03.2019 року про те, що ОСОБА_5 проживав в АДРЕСА_1 , з 2004 року по час смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . При відібранні заяви від ОСОБА_2 нотаріусом було роз`яснено, що він не має права на спадкування обов`язкової частки у спадщині за заповітом, оскільки, не зважаючи на встановлення третьої групи інвалідності, є працездатною особою. Мати ОСОБА_2 звернулася до іншого спадкоємця ОСОБА_1 з проханням прийняти спадщину за законом, оскільки на її переконання було б несправедливим, щоб спадщину отримав лише один онук. У разі прийняття спадщини ОСОБА_1 за законом, то кожен зі спадкоємців отримає спадщину в рівних частинах по Ѕ частці. ОСОБА_1 бажав, щоб частина земельної ділянки, яка належала ОСОБА_5 , дісталася ОСОБА_2 , тому 16.04.2019 року звернувся до нотаріуса Романченко Ю.В. з питання вирішення вказаної проблеми. Станом на 16.04.2019 року строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не пройшов, проте нотаріус не роз`яснила ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 про необхідність написання ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 . Крім того, нотаріус або її помічник помилково роз`яснили ОСОБА_1 , що він та ОСОБА_2 є спадкоємцями за законом п`ятої черги, тому для врегулювання спірного питання щодо поділу спадщини слід подати заяву про відмову від спадщини за заповітом та заяву про прийняття спадщини за законом, при цьому нотаріус або помічник не врахували приписи статті 1266 ЦК України та не роз`яснили ОСОБА_1 , що при прийнятті спадщини за законом він втрачає право на спадщину, так як являється спадкоємцем п`ятої черги, а всю спадщину отримає ОСОБА_2 як спадкоємець першої черги в порядку представництва. Будучи впевненим у тому, що спадщина частина земельної ділянки поділиться порівну з ОСОБА_2 , помиляючись та не знаючи, що таким чином ОСОБА_1 позбавляє себе права на спадщину взагалі, він 16.04.2019 року написав заяву про відклик заяви про прийняття спадщини за заповітом, що була ним подана 01.03.2019 року, при цьому у вказаній заяві нотаріусом не вказані правові наслідки написання такої заяви та їх роз`яснення ОСОБА_1 . В цей же день ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за законом, при цьому нотаріус не роз`яснив ОСОБА_1 , що він позбавляється права на спадкове майно.

24.10.2019 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про посвідчення договору про поділ спадкового майна між ним та іншим спадкоємцем ОСОБА_2 . В цей же день нотаріус видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначила, що між спадкоємцями виникла суперечка щодо користування спадщиною та про відсутність правовстановлюючих документів. В цей же день постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії з аналогічних підстав видана ОСОБА_2 .

На підставі приписів ч.1 ст.229 ЦК України позивач ОСОБА_1 просить визнати недійсним односторонній правочин його заяву від 16.04.2019 року про відкликання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 як вчинений внаслідок помилки, оскільки він бажав прийняти спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 та помилково відізвав свою заяву про прийняття спадщини за заповітом від 01.03.2019 року, бажаючи, щоб його двоюрідний брат ОСОБА_2 отримав спадщину у вигляді Ѕ частки майна, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_5 .

Після визнання судом недійсною заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 отримує у спадщину все майно, яке належало ОСОБА_4 , а також земельну ділянку, що належала ОСОБА_5 , проте ОСОБА_1 вважає, що такий розподіл спадщини не буде відповідати його волі та волі ОСОБА_2 , тому вважає, що Ѕ частина земельної ділянки повинна належати ОСОБА_2 .

Також позивач ОСОБА_1 , посилаючись на приписи ч.2 ст.1272, ч.1 ст.1276 ЦК України, зазначає, що до нього перейшло право бабусі ОСОБА_4 , яка не встигла прийняти спадщину після смерті ОСОБА_5 , надати письмову згоду про включення в коло спадкоємців, які прийняли спадщину, ОСОБА_2 .

Відповідачем відзив на позов не надано.

Третьою особою приватним нотаріусом Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Ю.В. подано письмові пояснення, в яких третя особа вказує, що порядок дій нотаріуса щодо прийняття та реєстрації заяви про відмову прийняття спадщини/відклик заяви про прийняття спадщини за заповітом регулюється нормами «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 року та приписами ЦК України, при цьому жодним зі вказаних нормативних актів не передбачено фіксування роз`яснення правових наслідків вчинення певного правочину спадкоємцем шляхом письмової чи відео/аудіо фіксації нотаріусом вказаного роз`яснення. ОСОБА_1 дійсно звертався 16.04.20219 року із заявою про відклик заяви про прийняття спадщини, при цьому йому було роз`яснено правові наслідки подання такої заяви, після чого заяву було зареєстровано. Також вказує, що в порушення вимог ст.81 ЦПК України позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження вказаної обставини, тому позов в частині визнання недійсним одностороннього правочину є необґрунтованим та не підтверджений доказами. Третя особа приватний нотаріус Романченко Ю.В. зазначає, що обґрунтування позовних вимог суперечить нормам закону. Так, безпідставним є твердження про право ОСОБА_1 на включення до кола спадкоємців ОСОБА_2 в зв`язку з успадкуванням такого права від ОСОБА_4 , оскільки право на включення до кола спадкоємців є особистим немайновим правом, яке згідно ч.1 ст.1219 ЦК України не спадкується і могло бути реалізовано лише ОСОБА_4 . Також безпідставним є твердження про те, що ОСОБА_4 не встигла прийняти спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_4 фактично прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 , тому правила ст.1276 ЦК України в даному випадку не застосовуються. Вказує про безпідставність позовної вимоги ОСОБА_2 щодо визнання права власності на спадщину після смерті ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не звертався, спадкова справа не відкривалася. Також вказує, що у разі подання 16.04.2019 року ОСОБА_1 заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини за заповітом внаслідок допущеної ним помилки, то позивач мав більше місяця, щоб вказану помилку виправити шляхом подання іншої заяви. Крім того, зазначає, що перевірка нотаріусом наявності підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу їм свідоцтв про право на спадщину, здійснюється нотаріусом при видачі свідоцтв про право на спадщину, при цьому нотаріус керується приписами статей 1258,1261-1265,1259,1266 ЦК України. До видачі свідоцтв про право на спадщину та/або до вирішення справи судом спадкоємці мають право в добровільному порядку укласти нотаріальний договір про зміну черговості спадкування.

Представником позивача адвокатом Примаковим К.О. подано заперечення на письмове пояснення нотаріуса, в якому зазначає, що саме нотаріус відповідно до положень Закону України «Про нотаріат» мав роз`яснити наслідки вчинення нотаріальних дій, в даному випадку подання заяви про прийняття спадщини та відклик заяви про прийняття спадщини, оскільки вказані заяви готувалися нотаріусом, а не були написані позивачем. Також вказує, що вимоги про вчинення одностороннього правочину заяви про відмову у прийнятті спадщини за заповітом підтверджуються матеріалами спадкової справи. Крім того, нотаріусом було встановлено дійсне волевиявлення спадкоємців щодо прийняття та поділу спадкового майна, однак, помиляючись, були допущені помилки при вчиненні нотаріальних дій.

Інших заяв по суті не надходило.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Примаков К.О. позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що після смерті бабусі ОСОБА_4 він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, так як у нього на руках був заповіт бабусі, яка йому заповідала все своє майно, а саме будинок та землю під будинком. Після підписання заяви про прийняття спадщини нотаріус йому роз`яснила, що слід почекати півроку з дати смерті бабусі, після чого будуть оформлені документи на спадщину. Весною 2019 року до нього звернулася мати його двоюрідного брата ОСОБА_6 і просила, щоб він віддав ОСОБА_7 пай після смерті його батька ОСОБА_5 , а йому залишився будинок і земля під будинком. Він погодився, щоб пай, який належав ОСОБА_5 батькові ОСОБА_6 , був переданий ОСОБА_8 , після чого вони всі поїхали до нотаріуса, щоб їм порадили, яким чином можливо передати в порядку спадкування ОСОБА_8 пай. У нотаріуса ОСОБА_9 написав заяву, зміст якої йому не відомо, після чого пояснили, що мама ОСОБА_10 буде займатися документами на землю, а він буде займатися документами на будинок. Також йому роз`яснили, що на ОСОБА_7 буде оформлено земельний пай, а на нього будинок із землею під ним і їм видадуть свідоцтва про право на спадщину. Він підготував всі документи на будинок, але коли вони знову приїхали до нотаріуса, то їм пояснили, що оформити документи не можливо і слід звертатися до суду для поділу спадщини, оскільки втрачений оригінал державного акту. Від спадщини взагалі він не відмовлявся, він відмовився від спадщини за заповітом лише для того, щоб земельний пай було оформлено на ОСОБА_6 , але йому пояснили в нотаріуса, що для цього слід подати заяву про відмову від спадщини за заповітом та прийняття спадщини за законом. Вказані заяви були ним підписані. Він бажає отримати спадщину після бабусі будинок і земельну ділянку для його обслуговування, а земельна ділянка, що належала ОСОБА_5 , щоб була оформлена на ОСОБА_2 .

Представник позивача адвокат Погорілецька А.В. позов підтримала, просить його задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив, на підставі чого суд доходить висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність вказаного представника в зв`язку з неявкою в судове засідання без поважних причин.

Третя особа приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Ю.В. заперечувала проти позовних вимог та в обґрунтування заперечень пояснила, що спадкова справа відкрита до майна померлої ОСОБА_4 . Спадкоємцями ОСОБА_4 є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які звернулися із заявами про прийняття спадщини і їм обом роз`яснено право на відкликання поданих заяв. Обидва спадкоємці бажали, щоб спадщина між ними була поділена наступним чином земельна ділянка, що належала померлому ОСОБА_5 і який є батьком ОСОБА_2 , була передана в порядку поділу спадщини ОСОБА_2 , а будинок та земельна ділянка для обслуговування будинку, що належали ОСОБА_4 , були в порядку поділу спадщини виділені ОСОБА_1 . Також позивачам було роз`яснено, що для такого поділу спадщини необхідно, щоб обидва спадкоємці прийняли спадщину за законом, оскільки спадкоємець за заповітом не може закликати іншу особу для спадкування, тому ОСОБА_1 було подано заяву про відкликання заяви про прийняття спадщини за заповітом та подано заяву про прийняття спадщини за законом. При вчиненні вказаних нотаріальних дій позивачам були надані відповідні роз`яснення і вони все розуміли. Мови про те, що ОСОБА_8 в порядку поділу спадщини слід виділити Ѕ частину земельної ділянки, що належала його батьку, взагалі не йшла. Спадкоємці домовилися про виділення ОСОБА_8 всієї земельної ділянки. Також спадкоємцям було роз`яснено, що перед оформленням свідоцтва про право на спадщину необхідно буде укласти договір про поділ спадщини. Мови про те, що ОСОБА_11 відмовляється від спадщини не було, як і не було мови про те, що ОСОБА_12 оформить всю спадщину після ОСОБА_4 на своє ім`я. Мова завжди йшла про поділ спадкового майна між обома спадкоємцями. Обидва спадкоємці є спадкоємцями п`ятої черги, оскільки є онуками померлої ОСОБА_4 , проте ОСОБА_2 закликається до спадкоємців першої черги, оскільки його батько ОСОБА_5 помер раніше своєї матері ОСОБА_4 . Жодних перешкод для укладення договору про поділ спадкового майна не може бути, оскільки між спадкоємцями не було спору і вони можуть укласти договір про зміну черговості, яким ОСОБА_1 буде включений до кола спадкоємців першої черги. Договір про поділ спадкового майна не було укладено, оскільки спадкоємці стосовно земельної ділянки, що належала ОСОБА_5 , надали лише сертифікат на право на земельну частку (пай), проте з відповіді на її запит було встановлено, що ОСОБА_5 за життя отримав державний акт на землю. Спадкоємцям було роз`яснено, що у разі надання оригіналу державного акту буде оформлено в нотаріальному порядку договір про поділ спадкового майна та свідоцтва про право на спадщину, у разі відсутності державного акту необхідно буде звернутися до суду. Спадкоємці попросили надати їм постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, після чого було видано кожному спадкоємцю постанову. Також зазначила, що в даному випадку спадкової трансмісії не було, оскільки ОСОБА_4 прийняла спадщину шляхом проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5 . На даний час позивачі не позбавлені можливості укласти договір про зміну черговості.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступні обставини.

Так, з копії спадкової справи № 15/2019 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований і постійно проживав в АДРЕСА_1 з 2004 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з померлим була зареєстрована і проживала мати ОСОБА_4 .

Копією свідоцтва про народження, виданого Мар`янською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області 29.05.1980 року, підтверджуються, що матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала з 1953 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті проживала одиноко.

Згідно копії свідоцтва про право власності на будинок житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на праві особистої власності належить ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.06.2014 року земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :03:004:0052, площею 0,2 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку ОСОБА_5 на підставі розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації № 788-р-06 від 04.10.2006 року на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 5,1791 га, у межах згідно для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, документ, що посвідчує право - державний акт на право власності на земельну ділянку від 12.04.2007 року серії ЯЕ № 157366.

За життя 21.12.2016 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Зеленодольської державної нотаріальної контори Продченко Н.Л., яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 .

01.03.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті баби ОСОБА_4 , яка зареєстрована за № 64.

16.04.2019 року ОСОБА_1 подав до нотаріальної контори заяву, зареєстровану о 10 год. за № 127, якою відкликав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 від 01 березня 2019 року за № 64, та в цей же день о 10 год. 10 хв. подав заяву № 128 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 за законом.

16.04.2019 року із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті баби ОСОБА_4 до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 . Заява зареєстрована о 10 год. 30 хв. за № 129.

Факт родинних відносин ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 08.02.1992 року Мар`янською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області, відповідно до якого його батьком є ОСОБА_5 , та копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 , виданого Мар`янською сільською радою Апостолівського району Дніпропетровської області 29.05.1980 року, згідно з якою матір`ю ОСОБА_5 є ОСОБА_4 .

Вказуючи, що односторонній правочин у формі заяви про відмову від прийняття спадщини ним вчинено внаслідок помилки, ОСОБА_1 на підставі статті 229 ЦК України просив суд визнати цей правочин недійсним.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині третій статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першою статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» судам роз`яснено, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним (правова позиція Верховного Суду, постанова від 04.04.2018 року, справа № 753/11731/15-ц).

Згідно з частинами першою, п`ятою і шостою статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Судом встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 16 квітня 2019 року, поданої до нотаріальної контори, він відмовився від прийняття спадщини заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Також судом встановлено, що при прийнятті заяви ОСОБА_1 приватним нотаріусом Романченко Ю.В. йому роз`яснено юридичні наслідки такої відмови, надані роз`яснення були йому зрозумілі і єдиною підставою для подання вказаної заяви слугувала воля позивача ОСОБА_1 поділити спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , з ОСОБА_2 , домовленість про поділ якого досягнута з останнім до подання ним 16.04.2019 року вищевказаної заяви.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_1 , які він надав в судовому засіданні, поясненнями приватного нотаріуса Романченко Ю.В., а також дослідженими доказами, з яких встановлено, що 16 квітня 2019 року ОСОБА_1 з інтервалом у 10 хвилин подав заяви про відмову від прийняття спадщини за заповітом та про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 і в цей же день інший спадкоємець ОСОБА_2 о 10 год. 30 хв. подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 . Факт домовленості про поділ спадщини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується також заявами останніх від 24.10.2019 року про посвідчення договору про поділ спадщини між спадкоємцями та видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, а також постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2019 року, відповідно до яких ОСОБА_1 відмовлено у посвідченні договору про поділ спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, кадастровий № :03:004:0052, та житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_2 відмовлено у посвідченні договору про поділ спадщини між спадкоємцями та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на окремо визначене спадкове майно, а саме - на земельну ділянку, кадастровий № :02:004:0001, після смерті ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що спадкоємцем ОСОБА_2 не подано належні документи, необхідні для вчинення вказаної нотаріальної дії.

Отже наведені ОСОБА_1 у позовній заяві доводи про те, що відмову від прийняття спадщини за заповітом ним вчинено внаслідок помилки, є безпідставними та такими, що спростовуються встановленими судом обставинами справи.

При цьому позивачем у порушення вимог статей 12,81 ЦПК України суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, що заява про відмову від прийняття спадщини була складена ним внаслідок помилки, а тому суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову в даній частині.

Доводи представника позивача адвоката Примакова К.О. про те, що ОСОБА_1 не були роз`ясненні наслідки відмови від прийняття спадщини за заповітом, не заслуговують на увагу, оскільки вказані доводи спростовані в судовому засіданні поясненнями позивача ОСОБА_1 , який зазначив, що йому надавалися відповідні роз`яснення.

Також не заслуговують на увагу доводи представника позивача щодо обов`язковості роз`яснення наслідків відмови від спадщини в письмовій формі, оскільки ні Законом України «Про нотаріат», ні Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не передбачено письмової форми роз`яснення спадкоємцям наслідків вчинення ними нотаріальних дій.

Стосовно інших позовних вимог суд зазначає наступне.

Так, позивачем ОСОБА_1 заявлено вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 5,1791 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 122385500:02:044:0001, яка належала сину померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, та земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,2 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:004:0052.

Вказані вимоги є похідними від вимоги про визнання одностороннього правочину заяви ОСОБА_1 від 16.04.2019 року за № 127 про відклик заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 від 01.03.2019 року за № 64 недійсною та вчинену внаслідок помилки.

Оскільки у задоволенні позову в частині визнання недійсним одностороннього правочину недійсним позивачу ОСОБА_1 відмовлено, то вимоги про визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 також задоволенню не підлягають, оскільки позивач є спадкоємцем ОСОБА_4 за законом.

Позивачем ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги про визнання за ним права власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 5,1791 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Мар`янської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, кадастровий номер 122385500:02:044:0001, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1216,1217,1218,1222,1258,1268,1269 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_2 шляхом подання 16.04.2019 року заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини прийняв спадщину після смерті своєї баби ОСОБА_4 .

Заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 позивач ОСОБА_2 до нотаріальної контори не подавав, на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем ОСОБА_5 не проживав, згідно відповіді приватного нотаріуса Романченко Ю.В. спадкова справа до майна ОСОБА_5 не відкривалася, що свідчить про те, що позивачем ОСОБА_2 спадщина після смерті ОСОБА_5 не прийнята, відтак, відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на частину спірної земельної ділянки, що належала померлому ОСОБА_5 , в порядку спадкування за законом.

Доводи представника позивача щодо права ОСОБА_1 на включення до кола спадкоємців ОСОБА_2 на підставі положень ч.2 ст.1272 та ч.1 ст.1276 ЦК України є неспроможними, оскільки ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом фактичного проживання з останнім, ОСОБА_1 прийняв спадщину лише після смерті ОСОБА_4 , спадщину після смерті ОСОБА_5 не приймав. Твердження про перехід до ОСОБА_1 від ОСОБА_4 права надати письмову згоду про включення до кола спадкоємців ОСОБА_2 не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1219 ЦК України до складу спадщини не входять особисті немайнові права.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України витрати по справі покладаються на позивачів.

Керуючись ст.ст.10-13,81,259,263,265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_6 до Зеленодольської міської об`єднаної територіальної громади, третя особа приватний нотаріус Апостолівського районного нотаріального округу Романченко Юлія Володимирівна, про визнання правочину заяви про відмову в прийнятті спадщини за заповітом недійсною, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Витрати покласти на позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.А.Чумак