ЄУН № 336/499/19
пр. № 2/336/51/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

15 березня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Воронової-Живецької Н.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача адвоката Пономаренка О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . У 2018 році при оформленні спадщини він дізнався, що 01.07.1996 року ОСОБА_4 , яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_3 , укладений договір дарування, за яким ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Вказуючи. що договір був укладений під впливом помилки ОСОБА_3 , яка через похилий вік та стан здоров`я не усвідомлювала наслідків укладення такого договору, позивач просив визнати недійсним договору дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 , яка діяла за довіреністю від імені ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 26.03.2019 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.07.2019 року закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

01.12.2020 року представником відповідача подано відзив на позов.

22.02.2021 року представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву.

Судом вирішувались клопотання сторін про виклик та допит свідків.

Інші заяви чи клопотання учасниками справи не подавались, а судом не вирішувались.

В судовому засіданні позивач та представник позивача на позові наполягали, вказуючи, що ОСОБА_3 не мала та не висловлювала наміру дарувати будинок, який був її єдиним житлом. Позивач вважає, що через похилий вік та стан здоров`я ОСОБА_3 не усвідомлювала сутність договору та не розуміла, що, надаючи довіреність на укладення договору, вона уповноважує ОСОБА_4 на укладення договору дарування.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, вказуючи, що ОСОБА_2 є племінником ОСОБА_3 , постійно з нею проживав та піклувався про неї, тому ОСОБА_3 вирішила подарувати йому будинок. Реєстрація договору здійснена у 2018 році, оскільки до цього часу потреби у ній не було, а відповідач певний час не мав паспорту, який втратив.

Судом допитані свідки за клопотанням сторін.

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що є сином ОСОБА_1 . Пригадує, що приблизно за рік або два до смерті ОСОБА_3 батько забирав її до себе, оскільки в будинку для неї створювали умови, за яких неможливо було мешкати, зокрема гучно вмикали музику. Потім ОСОБА_3 повернулась жити до будинку та батько навідувався до неї приблизно раз на місяць. Про укладення договору дарування ОСОБА_1 не знав, після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 приїздив до будинку, але його туди не пускали.

Свідок ОСОБА_6 повідомила, що була сусідкою ОСОБА_3 , мешкає у будинку АДРЕСА_1 . Якось ОСОБА_3 попросила її поїхати до нотаріуса та оформити договір дарування. Пояснити, чому саме ОСОБА_3 не підписала договір дарування самостійно, а надала довіреність, свідок не пригадує. Відповідач ОСОБА_2 постійно мешкав у будинку, піклувався про ОСОБА_3 , доглядав за нею, піклувався. Після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_2 продовжував мешкати у будинку із родиною, позивач в будинку не мешкав.

Судом досліджувались письмові докази, надані учасниками справи.

За договором дарування 01.07.1996 року ОСОБА_3 , від імені якої за довіреністю діяла ОСОБА_6 , подарувала ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 995 кв.м. 30.08.2018 року право власності на вказаний будинок зі спорудами зареєстроване за ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до заповіту від 03.08.1984 року ОСОБА_3 заповіла усе належне їй майно ОСОБА_7

18.05.2018 року ОСОБА_1 , який на момент смерті ОСОБА_3 був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою, звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вказавши, що має право на обов?язкову частку.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Статтею 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно положень ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

За правилом частини третьої статті 203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою вважати правочин недійсним (стаття 215 ЦК України).

Як вказує ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму ВСУ № 9, правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Позивачем суду не надано доказів того, що внаслідок свого віку чи стану здоров`я ОСОБА_3 не була здатна в повній мірі усвідомлювати значення правочину дарування, який був укладений від її імені ОСОБА_6 .

Сама свідок ОСОБА_6 підтвердила, що ОСОБА_3 мала намір саме подарувати домоволодіння ОСОБА_2 , який був її племінником, постійно з нею проживав та піклувався про неї.

Після укладення договору дарування ОСОБА_3 будь-яких вимог до ОСОБА_2 , зокрема, щодо виконання зобов`язань з довічного утримання, не пред`являла.

Посилання позивача на виданий ОСОБА_3 раніше заповіт вищевказаних висновків суду не спростовує, адже заповіт ОСОБА_3 видала у 1984 році, натомість як житловим будинком розпорядилась лише у 1996 році.

За таких обставин, суд вважає, що будь-яких належних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що договір дарування укладений внаслідок помилки дарувальника, суду не надано, отже підстав для задоволення позову суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрований проживаючим у АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

Повне рішення суду виготовлено 29 березня 2021 року