06 квітня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Фоміної Л.О., розглянувши в залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення заборгованості за договором оренди обладнання, -
17.12.2020 позивач звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» про стягнення боргу за договором оренди обладнання, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне.
24.08.2019 між сторонами укладено договір купівлі-продажу обладнання № 24-08-2019-5/1, за умовами якого позивач придбав у власність за 50 500 грн., що є еквівалентом 2000 доларів США станом на час оплати, у відповідача станцію заряджання електромобілів змінного струму, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач ОСОБА_1 є власником вказаної зарядної станції.
Також, 24.08.2019 між сторонами укладено Договір № 24-08-2019-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом, за умовами якого ОСОБА_1 (Орендодавець) передала, а ТОВ «Електро Лізинг» (Орендар) прийняв у строкове платне користування вказану підстанцію.
Відповідно до п. 3.1. Договору, термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 24.08.2020 року.
Пунктом 4.1. Договору передбачено розмір орендної плати за весь об`єкт оренди, у цілому 2 % в місяць від загальної вартості об`єкта оренди, яка вказана в п. 1.1.1. даного договору, з щомісячною капіталізацією, а саме кожного місяця протягом строку користування об`єктом оренди відсоток включає в себе суму капіталізації відповідно до п.4.3.
Відповідно до п 8.1 Договору оренди, орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього Договору, або достроково у будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення Орендодавцем Орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) Орендаря за реквізитами визначеними у цьому Договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є об`єктом оренди, у такому разі переходить до Орендаря після сплати останнім Орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 2000 доларів США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Сплата всієї суми Орендодавцю відбувається шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця, або готівковими коштами на розсуд останнього, з урахуванням умов чинного законодавства.
Відповідно до п 4.3. Договору виплата орендних платежів (відсотків) протягом 365 днів з дати заключення Договору не проводиться, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується шляхом додавання до загальної суми обов`язкового викупного платежу у розмірі 584 доларів США та до суми орендних платежів нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 366 день з дати укладення цього Договору, а саме 24 серпня 2020 року.
20.08.2020 року Позивач подала Відповідачу повідомлення щодо небажання продовжувати дію вказаного договору та просить викупити обладнання з 2000 доларів США, а також сплатити платежі з 1 рік користування у розмірі 584 доларів США.
Проте, відповідач у повному обсязі за договором не розрахувався та не викупив обладнання.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором оренди обладнання - грошові кошти у сумі 584 доларів США, пролонговану заборгованість за договором оренди обладнання в сумі 211 доларів США, та заборгованість в частині сплати за обладнання у сумі 2000 доларів США, пеню та інфляційні втрати у сумі 1485, 38 грн., додаткові витрати у сумі 1425, 40 грн. та судові витрати.
Ухвалою судді від 22.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності без проведення фіксації судового процесу, в якій вказали, що підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання для розгляду справи по суті повторно не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзиву на позов не надав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що, на підставі договору № 24-08-2019-5/1 від 24.08.2019 року, додатком до якого є Специфікація № 1, позивач ОСОБА_1 прийняла у власність обладнання - зарядний пристрій (станцію) для електромобілів № 1234, встановлений за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 50 500 гривень, що є еквівалентом 2000 доларів США, відповідно до курсу НБУ на дату оплати (а.с. 11-15).
24.08.2019 року позивач ОСОБА_1 уклала з відповідачем ТОВ „Електро Лізинг договір № оренди обладнання з обов`язковим викупом № 24.08.2019 року. За умовами п. 1.1 Договору, ОСОБА_1 (Орендодавець) передала, а ТОВ „Електро Лізинг (Орендар) прийняв у строкове платне користування зарядний пристрій (станцію) для електромобілів № 1234, встановлений за адресою: АДРЕСА_1 , яким, відповідно до Специфікації, що є додатком до договору, є станція заряджання електромобілів змінного струму „Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЭ, код ДКПП 27.11.50-33.00, клас 1, тип 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц. Тип кабеля КВГ 5х6.
Відповідно до п. 1.1.1. Договору, загальна вартість об`єкту оренди становить 50 500 гривень, що на дату укладення цього договору, становить 2000 доларів США, згідно з офіційним курсом НБУ, на дату підписання Договору.
Відповідно до п. 3.1 Договору, термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 24.08.2020 року.
Відповідно до п. 4.1 Договору, розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2 % в місяць від суми, яка зазначена у п.1.1.1 даного договору, після врахування всіх перелічених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом НБУ на день виплати коштів.
Відповідно до п. 4.3 Договору, виплата орендних платежів (відсотків) протягом 365 днів з дати заключення Договору не проводиться, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується (рефінансується) шляхом додавання до загальної суми обов`язкового викупного платежу в розмірі 584 доларів США та до суми орендних платежів, нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 366 день з дати укладення цього Договору, а саме 24.08.2020 року.
Відповідно до п. 8.1. Договору, орендар зобов`язався викупити Об`єкт оренди в кінці строку дії цього Договору, або достроково в будь-який час на вимогу Орендодавця, за умови письмового повідомлення Орендодавцем Орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) Орендаря за реквізитами визначеними у цьому Договорі не пізніше ніж за 1 (один) місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є Об`єктом оренди, у такому разі переходить до Орендаря після сплати останнім Орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього Договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 2000 (дві тисячі) доларів США, за офіційним курсом Національного банку України на день повернення коштів. Сплата всієї суми Орендодавцю відбувається шляхом перерахування відповідної суми грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця, або готівковими коштами на розсуд останнього, з урахуванням умов чинного законодавства.
Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем умов укладеного з відповідачем договору № 24-08-2019-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом від 24.08.2019 року.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
За змістом ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Стаття 629 ЦК України, визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до розрахунку позивача, у зв`язку із неналежним виконанням договору № 24-08-2019-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом від 24.08.2019 року за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 584,00 доларів США, що станом на 10.12.2020 року за офіційним курсом Національного Банку України, становить 16 375,71 гривень та додаткова вартість оренди за договором з 24.08.2020 року по 24.12.2020 року включно у розмірі 211,00 доларів США, що станом на 10.12.2020 року за офіційним курсом Національного Банку України, становить 5 916,57 гривень.
Розрахунок позивача відповідачем не спростовано, відповідачем не надано заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано даних щодо повернення коштів орендної плати за договором та викупу після закінчення строку договору обладнання, що є предметом оренди.
Отже, добровільно умови договору відповідач не виконує, а відтак у ході судового розгляду цивільної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди.
Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні, допустимі та достовірні докази порушення відповідачем умов договору № 24-08-2019-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом від 24.08.2019 року, шляхом неналежного виконання зобов`язань за договором, та, оцінюючи їх у сукупності, суд вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові, про наявність підстав для стягнення суми заборгованості за договором у зазначеному розмірі.
Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
При вирішенні справи суд також враховує правову позицію Верховного Суду України у справі за № 6-284цс17, згідно з якою, сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом відповідачем умови договору належним чином не виконано, а матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості за ним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення за договором заборгованості вартості оренди обладнання у розмірі 16 375,71 гривень, додаткової вартості оренди за договором з 24.08.2020 року по 24.12.2020 року включно у розмірі 5 916,57 гривень, а також вартості обладнання у розмірі 2000 доларів США, що станом на 10.12.2020 року за офіційним курсом Національного Банку України, становить 56 081,20 гривень, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до п. 9.1 Договору, за будь-які порушення умов даного договору Сторони несуть відповідальність, визначену чинним законодавством України і умовами цього Договору.
Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлення договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).
Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З огляду на те, що договором не встановлений розмір неустойки, позивачем застосовано трьохвідсотковий розмір, передбачений ст. 625 ЦК України та розраховано втрати від інфляції.
Відповідно до розрахунку позивача розмір 3 % річних становить 694,82 гривень, втрат від інфляції 790,57 гривень, який суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати загальним розміром 1 425,40 гривень, які підтверджені матеріалами справи, та складаються із: судового збору 865,00 гривень (а.с. 6), витрат на поштовий зв`язок - 60,40 гривень (а.с. 31), витрат на оформлення довіреності 500,00 гривень (а.с. 32).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених Позивачем на правничу допомогу у розмірі 5 315,24 гривень, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Участь представника позивача у справі і факт надання правової допомоги підтверджено нотаріально посвідченою довіреність від 10.12.2020 року (а.с.).
Поряд з цим, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат представником позивача не подано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних представником, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, представник позивача не приймав участі у судовому засіданні, тому суд не має можливості обрахувати витрачений представником час на розгляд даної справи.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу є необгрунтованими та не підтвердженими належними доказами, тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро Лізинг» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором № 24-08-2019-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом від 24.08.2019 року у розмірі 16 375,71 гривень, додаткової вартості оренди за договором з 24.08.2020 року по 24.12.2020 року включно у розмірі, 5 916,57 гривень, вартість обладнання за договором № 24-08-2019-5/2 у розмірі 56 081,20 гривень, розмір 3 % річних у розмірі 694,82 гривень, інфляційні витрати у розмірі 790,57 гривень, та судові витрати у розмірі 1 425,40 гривень, а всього стягнути 81 284 (вісімдесят одну тисячу двісті вісімдесят чотири) гривні 27 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Калюжна