Номер провадження: 22-ц/813/4788/21
Номер справи місцевого суду: 2-6050/2008
Головуючий у першій інстанції Вербицька Н.В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про застосування наслідків недійсності угоди купівлі-продажу, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, дарування, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, витребування з чужого незаконного володіння квартири, усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 1996 року ОСОБА_2 звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_6 за участю третьої особи ОСОБА_3 , Одеської універсальної товарної біржі «Джип» про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним та приведення сторін до попереднього стану. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 1979 року перебуває з ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі. Придбана в 1994 році вищезазначена квартира продана її чоловіком ОСОБА_3 без її згоди та відому з приховуванням факту перебування в зареєстрованому шлюбі. На підставі викладеного, договір купівлі-продажу квартири, яка є спільною власністю подружжя, повинен бути визнаний недійсним. Згодом позивачка доповнила свої вимоги виселенням ОСОБА_3 зі спірної квартири та стягненням з ОСОБА_3 та біржі «Джип» моральної шкоди.

Протягом розгляду справи ОСОБА_2 неодноразово уточнювала та доповнювала свої вимоги. Згідно останніх уточнень від 14.08.2007 року (а.с. 165-166 т.2) просила застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 17.10.1995 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на Одеській універсальній товарній біржі «Джип», стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 4 200 грн., що дорівнює вартості квартири, зазначеної у вищенаведеному договорі купівлі-продажу квартири, визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що укладений 21.03.2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 05.04.2002 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , визнати недійсним заповіт ОСОБА_9 , нотаріально посвідчений державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори 05.04.2002 року, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 22.09.2004 року, виданого на ім`я ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_9 , витребувати від ОСОБА_4 з чужого незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 , повернувши ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у власність спірну квартиру, зобов`язати Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_5 з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_1 , виселити ОСОБА_5 із зазначеної квартири.

ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, звернувшись із зустрічним позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про визнання його добросовісним набувачем квартири.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2008 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про застосування наслідків недійсності угоди купівлі-продажу, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, дарування, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, витребування з чужого незаконного володіння квартири, усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку - задоволено частково.

Застосовано наслідки недійсності угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеної 17.10.1995 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , зареєстрованої на Одеській універсальній товарній біржі «Джип».

Стягнуто з ОСОБА_6 грошову суму у розмірі 4 200 грн., що дорівнює сумі, зазначеної в договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 02.09.2004 року, виданої Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 .

Витребувано від ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність на користь подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_6 .

Зобов`язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Виселено ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Малиновський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в особі СГІРФО зняти ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 - відмовдено.

Стягнуто з ОСОБА_6 державне мито на користь держави в розмірі 51 грн. та ІТЗ в розмірі 30 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2008 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у позові повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 , посилаючись на її необґрунтованість, просить суд рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2008 року - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2008 року визнано неподаною та повернуто скаржнику.

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про застосування наслідків недійсності угоди купівлі-продажу, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, дарування, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, витребування з чужого незаконного володіння квартири, усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку, повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси.

Постановою Верховного суду від 08 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2018 року скасовано, справу передано на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду вказаної справи у складі головуючого судді Цюри Т.В., суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.07.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та ухвалою Одеського апеляційного суду від 07.08.2020 року справу призначено до розгляду.

В судове засідання, призначене на 22.07.2021 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Також 22.07.2021 року на електронну адресу апеляційного суду надійшла заява від представника апелянта ОСОБА_10 про розгляду справи без участі апелянта та його представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 з 11.08.1979 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.6 т.1).

В період шлюбу, а саме 05.10.1994 року ОСОБА_6 придбав за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1 . 17.10.1995 року ОСОБА_6 в порушення ст.23 КпШС України без згоди дружини ОСОБА_2 продав зазначену квартиру ОСОБА_3 . Договір посвідчений на Одеській універсальній товарній біржі «Джип». В зв`язку з тим, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 укладений в порушення вимог ст.ст.47, 48 ЦК УРСР та ст.23 КпШС України рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 30.07.2001 року він був визнаний недійсним. Цим же рішенням відмовлено в позові ОСОБА_3 у визнання його добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 , визнання за ним права власності на спірну квартиру. Рішенням обґрунтована підстава повернення сторін в попередній стан та передача квартири АДРЕСА_1 в спільну сумісну власність подружжя ОСОБА_6 .

Ухвалою Верховного Суду України від 24.03.2004 року рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30.07.2001 року в цій частині залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 24.03.2004 року також підтверджені обставини необхідності повернення сторін у попередній стан, рішення Малиновського районного суду м.Одеси скасовано лише в частині встановлення судом вартості квартири АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_6 зобов`язаний повернути ОСОБА_3 , та яку необхідно встановити, виходячи із ціни квартири, зазначеної в договорі купівлі-продажу. Відповідно до ч.4 ст.33 8 ЦПК України висновки і мотиви суду касаційної інстанції, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи.

З договору купівлі-продажу вбачається, що квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_3 за 420 млн. крб.

Задовольняючи вимоги позивачки щодо повернення сторін за угодою від 17.10.1995 року до попереднього стану, суд першої інстанції дійшов до висновку, що грошова сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 , повинна становити 4 200 грн., що дорівнює 420 млн. крб.

21.03.2002 року ОСОБА_3 , набувши статус власника квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 22.01.2002 року, яке було скасовано ухвалою Верховного Суду України від 24.03.2004 року, продав зазначену квартиру ОСОБА_12 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.03.2002 року, посвідченого нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г. (а.с. 128 т.2).

05.04.2002 року ОСОБА_13 подарувала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_9 , що підтверджується договором дарування посвідченого 05.04.2002 року нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г. (а.с. 129 т.2).

В цей же день ОСОБА_9 був складений заповіт, посвідчений тим же державним нотаріусом, відповідно до якого ОСОБА_9 все своє майно заповідала ОСОБА_4

02.09.2004 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 , власником квартири АДРЕСА_1 стала ОСОБА_4 (а.с. 130 т.2).

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 02.09.2004 року, виданого на ім`я ОСОБА_4 , суд виходив з того, що при добросовісності набувача угода може бути визнана недійсною в тому разі, коли відповідно до ст.388 ЦК України, власник вправі витребувати від нього майно.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 про зняття з реєстраційного обліку та виселення ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1 , яка незаконно вибула з її володіння.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з вказаним рішенням суду першої інстанції та посилається на те, що він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 21.04.2009 року по сьогоднішній день. Згідно Довідки форми №1 про склад сім`ї від 24.05.2007 року (т.2 а.с. 142) у квартирі АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: ОСОБА_14 (основний), ОСОБА_5 (син), ОСОБА_1 (син). Таким чином на думку апелянта, судом було ухвалено рішення стосовно особи - ОСОБА_1 , який взагалі не був залучений судом до участі у справі та щодо прав та обов`язків якого судом було винесено протиправне рішення.

На вказані посилання апелянта, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд встановив, що 20.03.2007 року позивач ОСОБА_2 зверталась до суду першої інстанції з клопотанням про витребування відомостей про всіх, хто зареєстрований та проживає у її квартирі, так як такі особи можуть мати будь-які права на цю квартиру та ускладнити в подальшому виконання рішення суду (т.2 а.с. 133).

Вказане клопотання було задоволено судом першої інстанції та запитом суду витребувано у начальника адресного бюро Одеської області відомості про зареєстрованих осіб у спірній квартирі.

Відповідно до наданої на запит суду довідки форми №1 про склад сім`ї від 24.05.2007 року вбачається наступна інформація.

Відповідно до змісту довідки форми №1 про склад сім`ї від 24.05.2007 року вбачається, що вона видана ОСОБА_14 про те, що у квартирі АДРЕСА_1 проживає та прописана одна особа.

ОСОБА_14 (основний), 1960 р.н., була прописана у квартирі 14.08.1996 року та виписана з квартири 31.03.2006 року;

ОСОБА_5 (син), 1983 р.н. був прописаний у квартирі 23.07.1997 року:

ОСОБА_1 (син), 1989 р.н., був прописаний у квартирі 23.07.1997 року та виписаний з квартири 31.03.2006 року (т.2, а.с.142).

Крім того, після отриманих відомостей про те, що власником квартири АДРЕСА_1 стала ОСОБА_14 , а в зазначеній квартирі зареєстрований тільки її син ОСОБА_5 , ОСОБА_2 14.08.2007 року було уточнені позовні вимоги, та судом першої інстанції залучені до справи всі особи, інтересів та прав яких могла стосуватися дана цивільна справа та рішення, яке по ній мало бути прийнято (т.2 а.с.165-166).

Тобто, апелянт ОСОБА_1 на час подання до суду позивачкою ОСОБА_2 позовної заяви в останній редакції від 14.08.2007 року , розгляду цивільної справи у суді Малиновського району м. Одеси в межах заявлених позовних вимог та прийняття рішення судом від 07.10.2008 року, не проживав у квартирі АДРЕСА_1 та не був в ній зареєстрований (прописаний), а був виписаний з квартири 31.03.2006 року.

Дослідивши надану апелянтом до суду копію паспорту громадянина України, який ним було отримано 22.08.2011 року та в якому зазначено його місце реєстрації з 21.04.2009 року у квартирі АДРЕСА_1 (т.4 а.с.69) та довідку про склад сім`ї та реєстрації (т.3 а.с. 250), апеляційний суд встановив наступне.

Так, в довідці, виданої ОСББ «Рекордний - 68» зазначено, що вона видана ОСОБА_2 , яка проживає у квартирі за адресою: кв. АДРЕСА_1 , у квартирі проживають та зареєстровані 1 член сім`ї, а в графі хто саме проживає та зареєстрований зазначено, що ОСОБА_2 проживає у квартирі без реєстрації, а з 21.04.2009 року в квартирі зареєстрований ОСОБА_1 .

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що довідка про склад сім`ї, яку було надано апелянтом разом з апеляційною скаргою, не споростовує факту відсутності реєстрації апелянта на час розгляду справи та прийняття рішення судом від 07.10.2008 року.

Крім того, зазначена довідка не може бути визнана судом допустимим доказом, так як отримана апелянтом у непередбачений законом (незаконний) спосіб.

Так, відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 11.12.1984 р. № 470, у п. 18 якій закріплено, що «довідка про склад сім`ї та реєстрацію видається організацією, що здійснює експлуатацію житлового будинку, або громадянином, що має у власності житловий будинок».

У 2012 році, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та наказу Міністерства внутрішніх справ №1077 від 22.11.2012 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», функції паспортистів, які працювали при ЖЕКах і видавали довідки про склад сім`ї, перейшли до Державної міграційної служби, а довідки про реєстрацію місця проживання видаються виключно органами реєстрації державних адміністрацій.

На даний час реєстрацію місця проживання громадян, згідно положень постанови КМУ №207 від 02.03.2016 року, мають здійснювати виключно органи місцевого самоуправління.

Далі, відповідно до пункту 3 прикінцевих та перехідних положень (розділ 11) Закону України від 10.12.2015 №888-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг" житлово-експлуатаційні організації, передають картотеку з питань реєстрації фізичних осіб (на підставі якої й видається довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб), відповідним виконавчим органам місцевого самоврядування.

Апеляційний суд зазначає, що ОСББ не відноситься до органів місцевого самоврядування і жодним законом ОСББ не уповноважено видавати такі довідки.

Дослідивши обидві довідки про склад сім`ї - від 24.05.2007 року (т.2 а.с. 42) та додану до апеляційної скарги (т.3, а.с. 250), апеляційний суд зазначає, що таку довідку могла видати лише експлуатаційна організація, яка мала у складі паспортиста (який у свою чергу вів картотеку зареєстрованих у будинку), та яка мала саму картотеку мешканців будинку, тому у довідці від 24.05.2007 року стоять підписи трьох осіб - паспортиста, бухгалтеру та керівника організації.

А в довідці доданої до апеляційної скарги, крім підпису у графі "голова правління", інші дві графи підписів бухгалтеру та паспортиста не заповнені, тобто документ не підписаний усіма особами, які мають засвідчувати таку довідку.

ОСББ , яке видало цю довідку , не проводить реєстрацію проживаючих осіб у будинку, не веде облік проживаючих та зареєстрованих у будинку, а тому видавати таку довідку про склад сім`ї не мало право.

Крім того, апеляційний суд встановив, що в 2012 році ОСОБА_15 та ОСОБА_2 звертались до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2012 року по справі № 2/1519/8942/12 позовні вимоги ОСОБА_15 та ОСОБА_2 - задоволені.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення набрало законної сили 23.10.2012 року.

У відповідності до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року, при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Таким чином, апелянт ОСОБА_1 на час подання до суду позивачкою ОСОБА_2 позовної заяви в останній редакції від 14.08.2007 року, розгляду цивільної справи у суді Малиновського району м. Одеси в межах заявлених позовних вимог та прийняття рішення судом від 07.10.2008 року, не проживав у квартирі АДРЕСА_1 та не був там зареєстрований (прописаний), а був виписаний з квартири 31.03.2006 року, здійснив у 2011 році (після винесення судом рішення) проставляння у своєму паспорті відмітки про реєстрацію з 2009 року у зазначеній квартирі, фактично там не проживаючи а ні в 2009 році, а ні на теперішній час, втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

А тому не було жодних підстав залучати ОСОБА_1 до участі у розгляді цивільної справи № 2-6050/2008. та оскаржене ним рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2008 року по справі № 2-6050/2008 жодним чином не стосується його прав чи інтересів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року у справі № 910/6767/17, від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14, від 05 травня 2020 року у справі № 910/9254/18.

Таким чином, встановивши, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим судом не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 , який звернувся з апеляційною скаргою та це судове рішення не порушує його права та обов`язки, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття апеляційного провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 362 ЦПК України.

Керуючись 362, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 жовтня 2008 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про застосування наслідків недійсності угоди купівлі-продажу, визнання недійсним договорів купівлі-продажу, дарування, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, витребування з чужого незаконного володіння квартири, усунення перешкод у користуванні власністю, виселення та зняття з реєстраційного обліку - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02.08.2021 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: Л.А. Гірняк

О.С.Комлева