справа №176/473/21
провадження №2/176/358/21
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2021 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

секретаря с/з Кіняк Т.Ю.,

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2021 року позивач звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить встановити режим окремого проживання подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Севастополь, актовий запис № 189.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 10.04.2010 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від шлюбу в них народились діти: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Останнім часом між ним та дружиною часто виникають суперечки щодо виховання дітей, спільного побуту, внаслідок чого виникають сварки. Дані обставини фактично унеможливлюють спільне проживання, тому позивач переїхав до іншого житла. Однак позивач дуже кохає свою сім`ю, дітей та розлучатися не бажає. Саме для збереження сім`ї позивач вважає за необхідне встановити тимчасово режим окремого проживання, для того, щоб вони мали можливість спокійно обдумати та проаналізувати їхню поведінку і зробити певні висновки.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року було відкрито провадження за вищезазначеною справою та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Від відповідача ОСОБА_2 на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач зазначає, що дійсно з березня 2021 року її чоловік пішов з дому та мешкає окремо. Вона знаходиться у декретній відпустці та не має можливості працювати. З тих підстав, що позивач переїхав до іншого житла, надавав фінансову підтримку не завжди, іноді маніпулював у даних питаннях, нічим не аргументуючи ненадання коштів на утримання спільних дітей, вона була вимушена подати позов про стягнення аліментів. Суперечок щодо виховання дітей та питання спільного проживання у них не виникало. Іноді були непорозуміння щодо побутових питань, проте вона вважає, що це не є підставою встановлення режиму окремого проживання. Твердження позивача, що він переїхав до іншого житла та бажає встановити режим окремого з тих мотивів, що не бажає розлучатися з сім`єю і дітьми, відповідач вважає не логічним. Вона також бажає зберегти сім`ю. Вважає, що встановлення режиму окремого проживання подружжя зашкодить істотним інтересам їхніх спільних чотирьох дітей. Також вважає, що відсутні будь-які інші підстави для встановлення режиму окремого проживання, як то: зрада одного з подружжя, реальна загроза життю та здоров`я одного з подружжя, психологічний тиск або небезпека для дітей та інше.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав, що в ньому зазначені, просив його задовольнити та встановити режим окремого проживання строком на шість місяців. Пояснив, що спочатку подружні відносини між ним та відповідачкою були нормальні. Після того, як зменшились його доходи в сім`ї почалися сварки. З березня 2021 року він став мешкати окремо, для того, щоб діти не бачили їх з дружиною сварок та агресії. Відповідачка постійно влаштовує сварки, принижує його честь та гідність при їхніх спільних дітях, не бажає миритися з фінансовою ситуацією, що склалась в сім`ї. Крім того, вони мають різні погляди на виховання та лікування дітей. Позивач також зазначив, що не має на меті придбати рухоме або нерухоме майно після встановлення режиму окремого проживання подружжя.

Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. В заяві зазначила, що проти задоволення позовних вимог заперечує.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 10 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Севастополі, актовий запис №189, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4).

Відповідно до свідоцтв про народження, від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5,6,7,8).

Відповідно до ст.56 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 119 СК України за заявою подружжя або за позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання. Згідно із вказаною правовою нормою за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи не бажання когось із них проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Статтею 120 СК України встановлено, що режим окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя.

Пленум Верховного Суду України п.12 постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначає, що при застосуванні положень статей 119, 120 СК судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

Суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання, якщо виявить розлад подружніх відносин у духовній, фінансовій і фізичній площинах або хоча б в одній з них.

Аналізуючи зміст ст.119 СК України, суд вважає, що для встановлення подружжю режиму окремого проживання, наявні обидві умови, а саме: небажання проживати спільно і розлад сімейних відносин.

Оскільки судом під час розгляду справи встановлений розлад подружніх відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через фінансові труднощі, такий спосіб захисту не є формальним засобом вирішення спірних майнових питань, тому суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи відповідача про заперечення щодо задоволення позову суд не приймає до уваги, оскільки режим окремого проживання встановлюється тимчасово на 6 місяців. Цей час необхідний подружжю для врегулювання конфліктів, проаналізувати стосунки і в результаті вирішити долю шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 120 СК України, ст.ст. 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя - задовольнити.

Встановити режим окремого проживання для подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого в АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої в АДРЕСА_2 , та які перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.04.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Севастополі, актовий запис №189, строком на 6 (шість) місяців.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до або через суд першої інстанції, а матеріали справи надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності діючої редакції ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18.08.2021.

Суддя К.А. Гусейнов