ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2021 року м. Чернівці Справа № 727/3178/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

секретар: Собчук І.Ю.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2021 року у справі за заявою про відстрочку виконання рішення суду, постановлену під головуванням судді Смотрицького В.Г., -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.01.2021 року, у якій просив відстрочити виконання останнього на строк до 01.10.2021 року.

В обґрунтування заяви посилався на те, що в період з 01.03. по 22.04.2021 року були запроваджені жорсткі обмежувальні заходи в регіоні, у зв`язку з чим у ПП «Медичний центр МЕДНЕАН», в якому ОСОБА_1 є директором, було знижено обслуговування пацієнтів, що в свою чергу вплинуло на його доходи. За період з жовтня 2020 року по березень 2021 року його дохід склав 56 406,56 грн, через що вважає необхідним відстрочити виконання рішення суду.

Також вказував, що примусове стягнення заборгованості органами ДВС заблокує роботу та обмежить ОСОБА_1 як ФОПа у можливості здійснення підприємницької діяльності, оскільки при примусовому виконанні рішення арешт на рахунки в банківських установах накладається за прізвищем, а не статусом особи.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2021 року у задоволенні заяви відмовлено.

Із ухвалою суду не погодився представник заявника ОСОБА_4 , який оскаржив її в апеляційному порядку. У поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу і задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення суду до

Провадження №22-ц/822/760/21

01.10.2021 року.

Вказує, що ухвала прийнята з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, однобічністю дослідження та оцінки доказів по справі та з порушенням й неправильним застосуванням норм процесуального права.

Посилається на ті самі обставини, що викладені в заяві про відстрочку виконання рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала мотивована тим, що відстрочка виконання рішення суду може призвести до порушення прав стягувача, а відповідачем ОСОБА_1 та його представником не надано належних та беззаперечних доказів тяжкого матеріального становища, відсутні обставини, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення суду, а тому дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.01.2021 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість в сумі 939 755,40 грн та судові витрати в сумі 9 529,10 грн.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08.05.2020 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду законної сили. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (т.1 а.с.220-222).

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 20.04.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково та рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 січня 2021 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат зі сплати судового збору в сумі 9529,10 грн змінено, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати з сплати судового збору в сумі 4764,55 грн з кожного. В решті залишити без змін (т.2 а.с.62-74).

26.02.2021 року ОСОБА_3 подано заяву про видачу виконавчого листа (т.2 а.с.78-79).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 останній працює директором ПП «Медичний центр «МЕДНЕАН», заробітна плата якого за шість місяців, а саме з жовтня 2020 року по березень 2021 року склала 56 406,56 грн (т.2 а.с.91).

З наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 12.03.2021 року ОСОБА_1 належить два житлові будинки, а також три земельні ділянки, на які судом накладено заходи забезпечення позову та які продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто до 18 липня 2021 року (т.2 а.с.111-115).

З довідки, наданої АТ «Перший Український Міжнародний Банк», вбачається, що 02.02.2021 року ОСОБА_1 відкрив банківський рахунок у вказаному Банку (а.с.108).

З постанови про арешт коштів боржника від 14.01.2021 року вбачається, що приватним виконавцем Кондрюком К.О. у ВП №64151317 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках, а також на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови, а в подальшому постановою про арешт коштів боржника від 04.02.2021 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках ОСОБА_1 (т.2 а.с.110).

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства (ст.129-1 Конституції України).

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 5 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Як вбачається з роз`яснень, які викладені у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання» суду потрібно мати на увазі, що відповідно до норм цивільного та господарського процесуальних кодексів України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Виходячи із вимог ст.435 ЦПК України та ст.33 ЗУ «Про виконавче провадження» відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

У розумінні практики Європейського суду щодо гарантій, визначених ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою доступу до справедливого суду є не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантія виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, спосіб виконання судового рішення не може змінюватись без наявності законних на це підстав.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, при розгляді заяви про відстрочення виконання рішення суду саме заявник зобов`язаний довести наявність обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

У своїй заяві представник ОСОБА_1 не зазначив виняткових обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Заявник не обґрунтовує необхідність відстрочення виконання рішення суду на строк до 01.10.2021 року, натомість зазначає про неможливість виконання в повному обсязі рішення суду одним платежем з огляду на його низьку заробітну плату, зменшення якої пов`язане із дією обмежувальних карантинних заходів.

Про те, згідно абз.1 ч.1, абз.1 ч.2, ч.5 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Також, в силу ч.1 та ч.2 ст.68 ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Таким чином у цій справі, враховуючи розмір стягуваної суми, звернення стягнення на заробітну плату без вчинення виконавцем дій щодо перевірки можливості звернення стягнення на кошти та майно боржника у виконавчому провадженні є неможливим, отже зазначені у заяві такі підстави для відстрочки, як зниження рівня доходності боржника, не впливають на визначену законом послідовність примусового виконання рішення суду.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що погіршення матеріального стану боржника не є безумовною підставою для невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, та не є обставиною, що утруднює його виконання.

Наявність підстав для розстрочки судового рішення має бути доведена боржником в межах заявлених ним вимог і на підставі наданих суду доказів. Вирішення питання відстрочки знаходиться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання можливості боржнику виконати судове рішення частинами для повного виконання рішення суду. Надання боржнику можливості розстрочити виконання судового рішення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників, однак ОСОБА_1 на час звернення із заявою про відстрочення виконання рішення суду навіть не розпочав його добровільне виконання, не навів будь-яких обставин щодо неможливості з поважних причин частково виконати покладені на нього зобов`язання.

Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обставин, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення суду або про неможливість його виконання з урахуванням, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочки виконання рішення суду. А запровадження карантинних обмежень не є обставинами, які ототожнюються з поняттям стихійне лихо або інші непереборні обставини, з якими законодавець пов`язує можливість відстрочки виконання судового рішення, крім того, введення карантину відбувалося на території всієї країни.

Доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків суду не спростовують, ухвала суду постановлена з додержанням вимог норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не встановлено.

В силу ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис /І.Н. Лисак/

Судді - підписи /І.М. Литвинюк, І.Б. Перепелюк/