Номер провадження: 22-ц/813/5354/21
Номер справи місцевого суду: 520/8601/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В. О.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М., Цюри Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

Представника позивача- Гудкова С.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одес в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EasyCon» апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року у справі за позовом «Акціонерного товариства « ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

-про визнання недійсними договорів про відчуження та виділу часток нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог

25.07.2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеними позовними вимогами в котрих просив суд:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 256,6 кв.м, житловою площею 109,8 кв.м, укладений 14.01.2016 року між ОСОБА_6 й ОСОБА_5 , з одного боку, та ОСОБА_4 й ОСОБА_3 , з іншого боку, який посвідчено 14.01.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. за реєстровим № 148;

-визнати недійсним договір про виділення часток нерухомого майна в натурі ( поділ) квартири АДРЕСА_1 , укладений 08.02.2016 року між ОСОБА_4 й ОСОБА_3 , посвідчений 08.02.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. за реєстровим №148;

-визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 28.07.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений 28.07.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корнік Д.А. за реєстровим №907; визнати недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , укладений 16.08.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. 16.08.2016 року за реєстровим №1153;

- стягнути з відповідачів судові витрати.

Зазначав, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом іпотеки. На момент укладання договорів іпотеки належала на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 :

-1/2 частина - ОСОБА_6 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2005 по справі № 2-712/2005, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» у книзі 169 доп. на стор.30 номер запису №3359, реєстраційний № 6957829;

-1/2 частина - ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , виданого ВК Одеської міської ради 10.11.2003, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» у книзі 160 доп. на стор. 12 номер запису №3359.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2011 по справі №2-1300/11 задоволений позов АТ «ОТП Банк» та стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №МL-500/029/2007 від 22.03.2007 у розмірі 104399 доларів 98 центів США та 175 грн., що складається з:

-залишку заборгованості за кредитом 90 992,79 доларів США;

- суми несплачених відсотків за користування кредитом 11 962,85 доларів США;

- пені за прострочення виконання зобов`язань 1 444,34 доларів США,

- штрафні санкції 175 грн.

- судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи 120 грн.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09.01.2013 по справі №2-1968/11 задоволений позов АТ «ОТП Банк» та стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № МL-500/099/2005 від 21.10.2005 у розмірі 310 542,39 доларів США, що за курсом НБУ на 30.08.2011 становить 2 475 240, 23 грн., а саме:

-залишок заборгованості за кредитом 272 636,46 доларів США (2 173 103,43 грн.);

- відсотків несплачені відсотки за користування кредитом 35 290,27 доларів США (281 288, 16 грн.);

- пені за прострочення виконання зобов`язань за період з 23.12.2009 року по 28.10.2010 року-2615,66 доларів США (20848,64 грн

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № МL-500/113/2007 від 03.08.2007 у розмірі 102 840,22 доларів США та 175.00 грн., що за курсом НБУ на 30.08.2011 становить 819 883,54 грн., а саме:

-залишок заборгованості за кредитом 89 744,80 доларів США (715 328,88 грн.);

- сума відсотків несплачені відсотки за користування кредитом 11 295,55 доларів США (90 033,44 грн.);

- сума пені за прострочення виконання зобов`язань за період з 22.07.2009 року по 28.10.2010 1799,87 доларів США (14346,22 грн.);

- штрафні санкції 175.00 грн.; загальна сума простроченої заборгованості 102 840,22 доларів США (819 708,54 грн.) та 175.00 грн.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2011 по справі №2-1300/11 та заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09.01.2013 по справі №2-1968/11 встановлено факт невиконання взятих на себе ОСОБА_6 зобов`язань за кредитними договорами №МL500/099/2005 від 21.10.2005, №МL- 500/029/2007 від 22.03.2007 та №МL-500/113/2007 від 03.08.2007, а також обставини наявності заборгованості за даними кредитними договорами.

Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 04.09.2013 у справі №6-73цс13).

Під час судового розгляду в Апеляційному суді Одеської області справи №520/8088/15- ц за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 ; та за зустрічним позовом ОСОБА_6 , ОСОБА_5 до АТ «ОТП Банк» про визнання договорів іпотеки недійсними, стало відомо про те, що предмет іпотеки Іпотекодавці перепродали третім особам без погодження із Іпотекодержателям АТ «ОТП Банк», а саме:

14.01.2016 між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , з одного боку, та ОСОБА_4 й ОСОБА_3 , з іншого боку, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 256,6 кв.м., житловою площею 109,8 кв.м., який посвідчено 14.01.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. за реєстровим №148.

08.02.2016 між ОСОБА_4 й ОСОБА_3 було укладено договір про виділення часток нерухомого майна в натурі (поділ), який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. за реєстровим №148, відповідно до якого предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 - поділено між її співвласниками наступним чином:

-у власність ОСОБА_4 перейшла квартира загальною площею 138,5 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., яка в цілому складається з: літ.1 - коридор площею 39,4 кв.м., літ.2 - житлова кімната площею 21,2 кв.м., літ.З - санвузол площею 6,5 кв.м., літ.4 - житлова кімната площею 17,2 кв.м., літ.5 - кухня площею 19,2 кв.м., літ.6 - житлова кімната площею 26,2 кв.м., лоджія (X поверх) площею 8,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-у власність ОСОБА_3 перейшла квартира загальною площею 118,1 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м., яка в цілому складається з: літ.7 - коридор площею 37,2 кв.м., літ.8 - комора площею 3,5 кв.м., літ.9 - санвузол площею 11,8 кв.м., літ.10 - житлова кімната площею 18,8 кв.м., літ.11 - житлова кімната площею 26,4 кв.м., літ. І - тераса площею 6,4 кв.м., літ. II - тераса площею 5,2 кв.м., лоджія (IX поверх) площею 8,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

28.07.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 28.07.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корнік Д.А. за реєстровим №907.

16.08.2016 ОСОБА_2 дану квартиру передано в іпотеку ОСОБА_1 про що, між ними укладено відповідний договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. 16.08.2016 за реєстровим №1153.

Таким чином, у судовому засіданні під час розгляду судом апеляційної інстанції справи №520/8088/15-ц встановлено, що предмет іпотеки поділений і зареєстрований як два окремих об`єкти нерухомого майна, усі дії були проведені без відповідної згоди Іпотекодержателя АТ «ОТП Банк».

Договір про виділення часток нерухомого майна в натурі (поділ) квартири АДРЕСА_1 , укладений 08.02.2016 між ОСОБА_4 й ОСОБА_3 ; договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 28.07.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; укладено з порушенням вимог законодавства, оскільки укладання зазначених договорів, порушує права та інтереси Банку як іпотекодержателя та вони набули квартиру у власність всупереч вимогам закону, отже не мали права ділити квартиру та її відчужувати, оскільки у відповідності до ст. ст. 317, 319 ЦК України таким правом володіє власник, а тому вищезазначені договори мають бути визнані судом недійсними.

З цієї ж підстави договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , укладений 16.08.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як зазначає позивач, підлягає визнанню недійсним оскільки ОСОБА_2 не мала права передавати квартиру в іпотеку ОСОБА_1 .

Оспорювані банком договори суттєво порушують та обмежують права позивача у праві задоволення своїх кредиторських вимог за рішенням суду та звернути стягнення на предмет іпотеки, що зумовило звернення банку до суду з дійсним позовом та за захистом своїх порушених прав.

Короткий зміст відзиву на позовну заяву

У відзиві на позовну заяву представник ОСОБА_1 - адвокат Мандрик А.В. просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Зазначає, що він не отримував позовну заяву та вбачає в діях судді упередженість та особисту зацікавленість.

Позовна заява подане не уповноваженою особою так як доручення не підписано її керівником - ОСОБА_8 .Матеріали справи не містять доказів, що надають повноваження ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надавати доручення.

Позивачем не сплачено судовий збір при подачі позову та не залучені до справи нотаріуси, в якості 3-х осіб.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 року задоволені позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів про відчуження та виділу часток нерухомого майна, яке є предметом іпотеки.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 256,6 кв.м, житловою площею 109,8 кв.м, укладений 14.01.2016 року між ОСОБА_6 й ОСОБА_5 , з одного боку, та ОСОБА_4 й ОСОБА_3 , з іншого боку, та який посвідчено 14.01.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. за реєстровим № 148.

Визнано недійсним договір про виділення часток нерухомого майна в натурі ( поділ) квартири АДРЕСА_1 , укладений 08.02.2016 року між ОСОБА_4 й ОСОБА_3 , посвідчений 08.02.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. за реєстровим №148.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 28.07.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений 28.07.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корнік Д.А. за реєстровим №907.

Визнано недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , укладений 16.08.2016 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. 16.08.2016 року за реєстровим №1153.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 рівних частках судові витрати, у вигляді судового збору у загальному розмірі 6400 грн., тобто по 1066,66 грн., з кожного.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзив на неї

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2018 року з ухваленням нового про відмову в задоволені позовних вимогах посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_11 , не мала відповідних повноважень на підписання позовної заяви так як довіреність підписана не її керівником, яким був з 15.08.2012 року- ОСОБА_12 , а відтак позовна заява подана не уповноваженою особою.Позивач позовну заяву не отримував, не залучені усі нотаріуси, котрі посвідчували правочини.

Матеріалами не підтверджено, що відчуження майна здійснювалось без згоди іпотеко держателя.В судовому рішенні не наведено норми права, на які посилався ОСОБА_1

17.04.2019 року представник позивача-адвокат Гудков С.О. просив суд замінити назву позивача з ПАТ"ОТП БАНК» на Акціонерне товариство «ОТПБАНК» посилаючись на зміну найменування відповідно до Статуту АТ «ОТПБАНК».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач посилається на те, що спірна квартира являється предметом іпотеки відповідно до кредитного договору 21.10.2005 році між АКБ «Райффайзенбанк Україна, правонаступником якого є позивач та ОСОБА_6 за № ML-500/099/2005 року, відповідно до умов якого позичальникові надано Кредит в розмірі 300 000 доларів США та № ML-500/029/2007 100 000 доларів США. 24.10.2005 року та 22.03.2007 року в забезпечення боргових зобов`язань укладені договора іпотеки № PML-500/099/2005 та # PML-500/029/2007, згідно яких ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передали Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.122 ЦПК України( в редакції станом на 02.08.2017 року) 02.08.2017 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в якій зазначено, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст.119,120 ЦПК України. До позовної заяви додана довіреність, яка видана від імені АТ «ОТПБАНК» на представника ОСОБА_11 , відповідно до рішення правління АТ «ОТП БАНК» № 40 від 10.05.2016 року.

Враховуючи, що вимоги носять немайновий характер, встановлюється ставка 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. та правильно сплачено 6400 грн судового збору при подачі позову.

Копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви з копіями поданих до неї документів надіслано скаржнику. Що підтверджено матеріалами справи.

Законодавство не передбачає обов`язкової участі нотаріусів у розгляді справи про визнання недійсними договорів.

Одночасно зазначає, що судом першої інстанції встановлено, що предмет іпотеки , без дозволу іпотеко держателя поділений та зареєстрований як два окремих об`єкта нерухомого майна, усі дії були проведені без згоди іпотеко держателя-позиваяча по справі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2015 року, яким договір іпотеки визнано недійсним та записи про іпотеку були вилучені із відповідних реєстрів скасовано рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.02.2017 року, яким у позовних вимогах АТ «ОТПБанк» та за зустрічними вимогами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - відмовлено.

З врахуванням позиції ВСУ від 26.10.2016 року у справі № 6-1382цс16 іпотека діяла на момент укладення спірного договору купівлі-продажу 14.01.2016 року та відповідно до ч.3 ст.12 Закону україни «Про іпотеку» є недійсним.

ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 набули квартиру у власність всупереч вимогам закону, не мали права ділити її та відчужувати, передавати її в іпотеку ОСОБА_1 .

В судове засідання відповідачі не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Відповідно до довідки АБ від 04.10.19 вбачається, що відповідачі зареєстровані , а саме:

- ОСОБА_6 зареєстрований в АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_4 - в АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_3 - АДРЕСА_5 . та саме за цими адресами вони повідомлялись судом про час та місце розгляду справи.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачам за вказаними адресами вони не проживають.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання представників відповідача про відкладення розгляду справи справу розглянути за відсутності її учасників.

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, що з`явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія приходить до наступного.

Враховуючи зміну найменуваня позивача відповідно до наданого Статуту у відповідності до вимог Закону україни "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнису та залучення інвестицій емітентами цінних паперів" від 16.11.2017 року № 2210-У11 та згідно рішення акціонерів № 77 від 05.04.2018 року судова колегія змінює назву позивача у справі з "Публічного акціонерного товариства ОТП Банк" на Акціонерне товариство "ОТП Банк".

Судом встановлено, що 21.10.2005 року між АКБ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 укладений Кредитний договір №МL-500/099/2005 відповідно до умов якого банк надав останньому кредитні кошти сумою 300 000,00 дол. США на відповідних мовах та з відповідним графіком їх повернення.

Виконання умов дійсного кредитного договору було забезпечено договором іпотеки № РМL-500/099/2005 від 24.10.2005 за умовами якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передали в іпотеку банку нерухоме майно ,а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Також 22.03.2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір №МL-500/029/2007 відповідно до умов якого банк надав останньому кредитні кошти сумою 100 000,00 дол. США на відповідних мовах та з відповідним графіком їх повернення.

Виконання умов дійсного кредитного договору було забезпечено договором іпотеки № РМL-500/029/2007 від 22.03.2007 за умовами якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передали в іпотеку банку нерухоме майно,а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Надалі між 03.08.2007 року між тими самими особами знову укладено кредитний договір №МL-500/113/2007 відповідно до умов якого банк надав останньому кредитні кошти сумою 100 000,00 дол. США на відповідних мовах та з відповідним графіком їх повернення.

Виконання умов дійсного кредитного договору було забезпечено договором іпотеки № РМL-500/113/2007 від 03.08.2007 за умовами якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 передали в іпотеку банку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

За таких обставин, районний суд дійшов правильного висновку, що квартира АДРЕСА_1 , є предметом іпотеки, на момент укладання договорів іпотеки належала на праві власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 :

- Ѕ частина - ОСОБА_6 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.02.2005 по справі № 2-712/2005, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» у книзі 169 доп. на стор.30 номер запису №3359, реєстраційний № 6957829 ;

- 1/2 частина - ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № НОМЕР_1 , виданого ВК Одеської міської ради 10.11.2003, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» у книзі 160 доп. на стор. 12 номер запису №3359.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_6 , взятих на себе зобов`язань з повернення позичених коштів за кредитними договорами №МL-500/099/2005 від 21.10.2005 року, № МL-500/029/2007 від 22.03.2007, № МL-500/113/2007 від 03.08.2007, банк звертався до суду з відповідними позовними вимогами.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2011 по справі №2-1300/11 задоволений позов АТ «ОТП Банк» та стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором №МL-500/029/2007 від 22.03.2007 у розмірі 104399 доларів 98 центів США та 175 грн., що складається з:

- залишку заборгованості за кредитом 90 992,79 доларів США;

- суми несплачених відсотків за користування кредитом 11 962,85 доларів США;

- суми пені за прострочення виконання зобов`язань 1 444,34 доларів США,

- штрафні санкції 175 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 1700 грн. та витрати на ІТЗ розгляду справи 120 грн.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09.01.2013 по справі №2-1968/11 задоволений позов АТ «ОТП Банк» та стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № МL-500/099/2005 від 21.10.2005 у розмірі 310 542,39 доларів США, що за курсом НБУ на 30.08.2011 становить 2 475 240, 23 грн., а саме:

- залишок заборгованості за кредитом 272 636,46 доларів США (2 173 103,43 грн.);

-сума відсотків несплачені відсотки за користування кредитом 35 290,27 доларів США (281 288, 16 грн.);

-сума пені за прострочення виконання зобов`язань за період з 23.12.2009 року по 28.10.2010 року-2615,66 доларів США (20848,64 грн.); загальна заборгованість 310 542,39 доларів США (2 475 240,23 грн.).

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь АТ «ОТП Банк» суму заборгованості за кредитним договором № МL-500/113/2007 від 03.08.2007 у розмірі 102 840,22 доларів США та 175.00 грн., що за курсом НБУ на 30.08.2011 становить 819 883,54 грн., а саме:

-залишок заборгованості за кредитом 89 744,80 доларів США (715 328,88 грн.);

-сума відсотків несплачені відсотки за користування кредитом 11 295,55 доларів США (90 033,44 грн.);

-сума пені за прострочення виконання зобов`язань за період з 22.07.2009 року по 28.10.2010 1799,87 доларів США (14346,22 грн.);

-штрафні санкції 175.00 грн.; загальна сума простроченої заборгованості 102 840,22 доларів США (819 708,54 грн.) та 175.00 грн.

Зазначеним рішеннями Біляївського районного суду Одеської області від 23.12.2011 по справі №2-1300/11, заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09.01.2013 по справі №2-1968/11 встановлено факт невиконання взятих на себе ОСОБА_6 зобов`язань за кредитними договорами №МL500/099/2005 від 21.10.2005, №МL- 500/029/2007 від 22.03.2007 та №МL-500/113/2007 від 03.08.2007, а також обставини наявності заборгованості за даними кредитними договорами.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 11.12.2015 року за №520/8088/15-ц у задоволенні позовних вимог банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, натомість визнано недійсними договори іпотеки №РМL-500/099/2005 від 24.10.2005, №РМL-500/029/2007 від 22.03.2007, №РМL-500/113/2007 від 03.08.2007 та виключено з реєстру заборони відомості щодо заборони відчуження вказаного майна.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.02.2017 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.12.2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову банку до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено, а також і відмолено у зустрічному позові ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про визнання договорів іпотеки №РМL-500/099/2005 від 24.10.2005, №РМL-500/029/2007 від 22.03.2007, №РМL-500/113/2007 від 03.08.2007 та зняття заборони відчуження, вилучення записів з Державного реєстру іпотек- відмовлено.

Проте, 14.01.2016 між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , з одного боку, та ОСОБА_4 й ОСОБА_3 , з іншого боку, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 256,6 кв.м., житловою площею 109,8 кв.м., який посвідчено 14.01.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. за реєстровим №148.

08.02.2016 між ОСОБА_4 й ОСОБА_3 було укладено договір про виділення часток нерухомого майна в натурі (поділ), який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М. за реєстровим №148, відповідно до якого предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_1 - поділено між її співвласниками наступним чином: у власність ОСОБА_4 перейшла квартира загальною площею 138,5 кв.м., житловою площею 64,6 кв.м., яка в цілому складається з: літ.1 - коридор площею 39,4 кв.м., літ.2 - житлова кімната площею 21,2 кв.м., літ.З - санвузол площею 6,5 кв.м., літ.4 - житлова кімната площею 17,2 кв.м., літ.5 - кухня площею 19,2 кв.м., літ.6 - житлова кімната площею 26,2 кв.м., лоджія (X поверх) площею 8,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; у власність ОСОБА_3 перейшла квартира загальною площею 118,1 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м., яка в цілому складається з: літ.7 - коридор площею 37,2 кв.м., літ.8 - комора площею 3,5 кв.м., літ.9 - санвузол площею 11,8 кв.м., літ.10 - житлова кімната площею 18,8 кв.м., літ.11 - житлова кімната площею 26,4 кв.м., літ. І - тераса площею 6,4 кв.м., літ. II - тераса площею 5,2 кв.м., лоджія (IX поверх) площею 8,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

28.07.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 28.07.2016 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Корнік Д.А. за реєстровим №907.

16.08.2016 ОСОБА_2 дану квартиру передано в іпотеку ОСОБА_1 про що, між ними укладено відповідний договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Місік О.В. 16.08.2016 за реєстровим №1153.

Таким чином, судом встановлено, що предмет іпотеки поділений і зареєстрований як два окремих об`єкти нерухомого майна.

Усі дії були проведені без відповідної згоди Іпотекодержателя АТ «ОТП Банк» всупереч умов іпотечного Договору.

Відповідно до вимог ст. 81 ч.4 ЦПК країни, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України, викладеного в його постанові від 26.10.2016 по справі №6-1382цс16, пунктами 74, 75 Порядку передбачено, що рішення суду щодо обтяження прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов суд першої інстанції дійшов правомірного висновку , що у разі скасування незаконного судового рішення про скасування обтяження іпотекою нерухомого майна, на підставі якого з Єдиного реєстру заборон виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Єдиному реєстрі заборон, який виключено на підставі незаконного рішення суду, оскільки відпала підстава виключення цього запису та іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Єдиний реєстр заборон.

Іпотека з урахуванням вищезазначеної позиції ВСУ діяла на момент укладання спірного договору купівлі-продажу 14.01.2016.

Відповідно до ч. З ст. 12 Закону України «Про іпотеку», правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Суд першої інстанції правомірно визнав недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 256,6 кв.м., житловою площею 109,8 кв.м., укладений 14.01.2016 між ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , з одного боку, та ОСОБА_4 й ОСОБА_3 , з іншого боку, та який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. за реєстровим №148, , оскільки нерухоме майно було відчужено особами без згоди іпотекодержателя.

Щодо визнання договору дарування про виділення часток нерухомого майна (поділ)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку,встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Таким чином, іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майнота їх обтяжень».

Відповідно до частини третьої статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Аналогічні положення містяться й у частині другій статті 3 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Крім того, порядок державної реєстрації іпотек у спірний період регулювався Тимчасовим порядком державної реєстрації іпотек, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року № 410 (втратив чинність 31 січня2013року).

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

За таких умов у разі скасування судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису в Державному реєстрі іпотек, оскільки відпала підстава виключення цього запису.

Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек.

Зазначений висновок узгоджується і з положенням статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, якенабрало законної сили.

Таким чином, якщо презумпцію правомірності договору не спростовано (а у випадку, що переглядається, у зв`язку зі скасуванням судового рішення) то всі права, набуті сторонами за цим правочином, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Отже, суд дійшов правильного висновку про збереження обтяження майна іпотекою внаслідок скасування рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.02.2017 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 11.12.2015 рокувідповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» статусу іпотекодавця за іпотечними договорами, оскільки до неї перейшло право власності на нерухоме майно предмет іпотеки.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку. що розпоряджатися майном мають право лише його законні власники, а тому договір про виділення часток нерухомого майна в натурі (поділ) квартири АДРЕСА_1 , укладений 08.02.2016 між ОСОБА_4 й ОСОБА_3 ; договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 28.07.2016 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено з порушенням вимог законодавства, оскільки укладання зазначених договорів, порушує права та інтереси Банку як іпотекодержателя та відповідачі набули квартиру у власність всупереч вимогам закону котрі не мали права ділити квартиру та її відчужувати.

З цієї ж підстави договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 , укладений 16.08.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , судом також правомірно визнанно недійсним.

Судова колегія відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що представник позивача Єршова А.С. не була уповноважена на представництво інтересі АТ «ОТП Банк» так як відповідно до рішення №м 40 правління АТ «ОТП Банк» від 10 травня 2016 року та довіреності від 30 травня 2016 року ПАТ «ОТББанк » уповноважив ОСОБА_14 представляти інтереси Банку з правом підпису категорії «Б» та 20 серпня 2015 року ОСОБА_15 з правом підпису категорії « А1».

До позовної заяви додана довіреність, яка видана від імені АТ «ОТП Банк» на представника ОСОБА_16 .

Посилання на те, що позовна заява не сплачена судовим збором в повному обсязі не я правовою підставою для відмови в позові.

24 липня 2017 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6400 грн.

Згідно із ч.І ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла станом на день подання позову), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2017, становив 1600,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла станом на день подання позову), за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою, встановлюється ставка у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.З ст.6 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла станом на день подання позову), за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, позивачем вірно сплачено судовий збір у розмірі 6400,00 грн. (1600,00 грн. х 4 вимоги немайнового характеру).

Щодо відсутності в матеріалах справи примірника позовної заяви з додатками для ОСОБА_17 та неотримання його останнім, судова колегія вважає за необхідне зазначити відповідно до ч.І ст.120 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Позовна заява АТ «ОТП БАНК» подавалася безпосередньо до Київського районного суду Одеси через його канцелярію, усі додатки до неї були звірені співробітником канцелярії із переліком додатків, зазначених у позовній заяві.

Відповідно до ст.127 ЦПК України одночасно з копією ухвали відкриття провадження у справі відповідачу ОСОБА_1 було надіслано копію позовної заяви з копіями доданих до неї документі, а тому матеріали справи не повинні містити примірник позовної заяви з додатками.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у цій справі оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. 367,368,374, 375,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2018 року, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 29.03.2021 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда

-

Т.В.Цюра