Справа № 242/456/21
Провадження № 2/242/499/21
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Гречка К. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Селидівської міської ради про визнання права власності, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до територіальної громади Селидівської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що всередині 2019 року рішенням Селидівської міської ради від 25 вересня 2019 року № 7-48-1473 йому надано дозвіл на установку групи тимчасових споруд в м. Селидове біля міського ринку та зобов`язано в 10-денний строк укласти договір особистого строкового сервітуту. 30 вересня 20149 року між ним та відповідачем укладено відповідний договір № 260 про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення групи тимчасових споруд та розроблено паспорт прив`язки з реєстраційним номером 03/2019, підготовлений відділом архітектури та будівельного контролю Селидівської міської ради. Позивачем після отримання вищевказаних дозволів у 2020 році було проведено будівництво нежилих капітальних одноповерхових будівель, де нежитлова капітальна одноповерхова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , що є власністю ОСОБА_1 має загальну площу 309,1 кв.м. Будівництво проводилося на підставі паспортів прив`язки (технічної документації) та після укладення відповідних договорів сервітутів з відповідачем та відповідних рішень відповідача. Тобто фактично позивач здійснив нове будівництво, яке було розпочато у жовтні 2019 року та закінчено у жовтні 2020 року. При обстеженні вищезазначених нежитлових будівель встановлено, що будь-яких порушень будівельних норм та стандартів не виявлено, експлуатація будівель можлива, права третіх осіб не порушено. Вся документація стосовно розміщення та використання групи тимчасових споруд (нежитлових будівель) була замовлена та виконана у відповідності до Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» від 21 жовтня 2011 року за № 244 «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності». Будівництво виконано позивачем у відповідності до паспортів прив`язок без порушення будівельних норм.

Незважаючи на вищевикладене, будівництво було проведено з порушенням вихідних даних на проектування без отримання від відповідача містобудівних умов та обмежень на нове будівництво нежитлових будівель.

Таким чином, вищезазначене будівництво підпадає під поняття самочинне будівництво. Іншого шляху, як звернення до суду із позовом про визнання права власності позивач не має. Зазначає, що конструкція не порушує архітектурний план м. Селидове та не порушує права інших осіб.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд визнати за ним право власності на нежитлові будівлі загальною площею 309,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомили належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Селидівської міської ради від 25 вересня 2019 року за № 7/48-1473 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл на установку групи тимчасових споруд (торгівельних павільйонів) для провадження підприємницької діяльності в м. Селидове, біля міського ринку. ОСОБА_1 зобов`язано в 10-денний строк укласти договір особистого строкового сервітуту строком на 2 роки 11 місяців; після установки групи тимчасових споруд (торгівельних павільйонів) для провадження підприємницької діяльності в м. Селидове, біля міського ринку, подати до виконкому міської ради відповідну заяву.

На виконання вимог, визначених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» від 21 жовтня 2011 року за № 244 «Про затвердження порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» 20 серпня 2019 року Відділом архітектури та будівельного контролю Селидівської міської ради розроблено паспорт прив`язки групи тимчасових споруд біля міського ринку м. Селидове Донецької області з реєстраційним номером 03/2019.

30 вересня 2019 року між позивачем та територіальною громадою м. Селидове укладено договір про встановлення особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасових споруд № НОМЕР_1 , відповідно до якого предметом договору є особистий строковий сервітут, встановлений Сервітуарію на територію (об`єкт благоустрою) в м. Селидове, який буде розміщуватись та використовуватись для провадження підприємницької діяльності група тимчасових споруд площею 89,6 кв.м. Об`єктом особистого строкового сервітуту за цим договором є територія (об`єкт благоустрою) в м. Селидове, біля міського ринку площею 163,8 кв. м, розташування та межі якого визначені в додатку до цього договору.

На вищезазначеній земельній ділянці, позивачем було збудовано нежитлове приміщення, якому за повідомленням Відділу архітектури та будівельного контролю Селидівської міської ради № 10-10/39 від 02 червня 2020 року надано адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно із даними, які містяться в технічному паспорті, за даною адресою розміщена нежитлова будівля загальною площею 309,1 кв. м.

У відповідності до копії технічного висновку КП «Селидівське БТІ» № 368 від 28 грудня 2020 року дана нежитлова будівля належить ОСОБА_1 та є капітальною одноповерховою будівлею та відноситься до нерухомого майна.

Таким чином, нежитлове приміщення збудоване позивачем без одержання містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва.

Частиною 2 ст. 331 ЦК України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Разом з тим, згідно з частинами першою, другою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Досліджені у даній справі докази дають змогу суду встановити, що будівництво, яке здійснив позивач, є самочинним у розумінні норм статті 376 Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» встановлено, що позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Судом встановлено, що відповідач проти пред`явлених до нього позовних вимог під час судового розгляду не заперечував.

Крім того, згідно із наданою копією технічного висновку КП «Селидівське БТІ» № 368 від 28 грудня 2020 року, при обстеженні нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що будь-яких порушень будівельних норм та стандартів не виявлено, експлуатація будівлі можлива, права третіх осіб не порушено.

Тобто вказана будівля в цілому відповідає державним будівельним нормам та стандартам, вимогам техніки безпеки, санітарним нормам, правилам пожежної безпеки, тощо, при цьому не порушуються права третіх осіб.

Таким чином, аргументи, наведені позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову, є обґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставин справи та норми для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно ґрунтується на нормах діючого законодавства, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади Селидівської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Селидівським МВ УМВС України в Донецькій області, ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) право власності на нежитлові будівлі загальною площею 309,1 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Донецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10 серпня 2021 року.

Суддя В. І. Капітонов