ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5942/21 Справа № 199/7267/20 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Деркач Н.М.

суддів Єлізаренко І.А., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він разом зі своєю сім`єю проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Власником вказаної квартири є мати його дружини ОСОБА_3 . У 1993 році вони через Житлово-експлуатаційну контору отримали дозвіл на обладнання комори між сходами у під`їзді.

У 2016 році відповідач придбала квартиру АДРЕСА_2 та з початку 2017 році почала робити ремонт на їх поверсі в під`їзді. Під час ремонту вона попросила надати дозвіл до комори для того, щоб зберігати там будівельні матеріали. Доступ вони надали, позивач передав відповідачу дублікат ключів. Через деякий час, відповідачка змінила двері у комору, дублікат ключем відмовилась надати, а стала вимагати, щоб позивач звільнив комору від своїх речей, що тепер вона буде користуватися коморою, так як вона змінила двері.

04.11.2017 року відповідач разом з невідомими людьми завантажили речі позивача з комори до автомобіля марки «Газель» та вивезли.

Так, з комори зникли наступні речі: колекція пляшок з-під миючих та лікарських засобів з 1983 по 2003 роки вартістю 12000 гривень; кільце - печатка, жовтого кольору, пробою 583, вагою 4,65 грам вартістю 3500 гривень; цегла червона п`ять мішків вартістю 300 (триста) гривень; пісок 5 мішків вартістю 100 (сто) гривень; кабель мідний 30 метрів вартістю 300 (триста) гривень; колекція іграшок з 1983 по 2000 роки вартістю 15000 гривень; труба для водогону 3 шт*2 метри = 6 метрів. загальною вартістю 150 гривень; колекція журналів «Бізнес» 1997-2003 років вартістю 5000 гривень; колекція шпалер 2001 року загальною вартістю 6000 гривень; сума грошей в розмірі 8530 гривень.

Вказані речі були передані позивачу його родичкою ОСОБА_4 для відповідального зберігання відповідно до укладеного між ними договору відповідального зберігання майна з правом користування від 03.09.2012 року. Позивач зазначив, що викрадено було речей на загальну суму 50 480,00 гри.

Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 50 480,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року задоволенні позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 вересня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено договір відповідального зберігання майна з правом користування.

Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 договору, адресою зберігання майна: відокремлений коридор біля квартири АДРЕСА_3 , ключ від дверей якого знаходиться за вищевказаною адресою. Майно належить поклажодавцю на праві приватної власності.

Відповідно до акту № 1 приймання-передачі майна від 03.09.2012 року на виконання вказаного договору поклажодавець передав, а зберігач прийняв у безкоштовне строкове зберігання найтупне майно: колекція пляшок з-під миючих та лікарських засобів з 1983 по 2003 роки вартістю 12000 гривень; драбина дерев`яна 2000 грн.; вбудована шафа-комплект для збирання 4500 грн.; кільце - печатка, жовтого кольору, пробою 583, вагою 4,65 грам вартістю 3500 гривень; цегла червона п`ять мішків вартістю 300 (триста) гривень; пісок 5 мішків вартістю 100 (сто) гривень; кабель мідний 30 метрів вартістю 300 (триста) гривень; колекція іграшок з 1983 по 2000 роки вартістю 15000 гривень; труба для водогону 3 шт*2 метри = 6 метрів. загальною вартістю 150 гривень; цемент 6 мішків вартістю 150 грн.; шафа для одягу розбірна 2000 грн.; двері вхідні дерев`яні 500 грн.; колекція журналів «Бізнес» 1997-2003 років вартістю 5000 гривень; колекція шпалер 2001 року загальною вартістю 6000 гривень; сума грошей в розмірі 8530 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

З урахуванням цих норм суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, виходячи із підстав позову та встановлених обставин, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог (повністю чи частково) або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.1ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для покладення на заподіювача шкоди цивільної відповідальності необхідна сукупність чотирьох умов - наявність шкоди, протиправність дій заподіювача, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивач не довів протиправності дій відповідача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вини в заподіянні шкоди, суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.

Судді: Н.М. Деркач

І.А. Єлізаренко

М.Ю. Петешенкова