Справа № 199/3100/21
(2/199/2316/21)
09 серпня 2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Богун О.О.
при секретареві Емріх Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення іпотеки та зняття заборони (обтяжень) нерухомого майна, -
Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом до відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення іпотеки та зняття заборони (обтяжень) нерухомого майна.
В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що 24 листопада 2005 року, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерного товариства «Альфа-Банк», було укладено Кредитні договори №40/703-5 та №40/702-5, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кожному, у тимчасове користування грошові кошти в сумі 349 639,80 грн., зі сплатою 17% вічних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 23 листопада 2012 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. 24 листопада 2005 року та зареєстрований в реєстрі під №717, відповідно до якого в забезпечення виконання основного зобов`язання за Кредитним договором, позивачі як іпотекодавці передали в іпотеку Банку як іпотекодержателю майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 152,1 кв.м., загальною площею 231,9 кв.м., загальною площею з урахуванням 100 відсотків площі лоджії 250,1 кв.м., яка складається з: 1 кухня гостинна; 2 санвузол; 3,4 житлові; І,ІІ,ІІІ,ІV лоджії, на десятому поверсі, в житловому будинку АДРЕСА_2 .
Кредитні зобов`язання за вищевказаним кредитним договором були виконані в повному обсязі, у зв`язку з чим договір іпотеки також фактично припинив свою дію наслідок припинення основного зобов`язання.
11.03.2021, позивачі звернулися до відповідача з проханням припинити державну реєстрацію іпотеки, шляхом звернення з відповідним листом до державного реєстратора.
Відповіддю відповідача від 18.03.2021, позивачам було відмовлено у припиненні іпотеки та скасування записів про обтяження.
Враховуючи наведене та неможливість звернення Банку як іпотекодержателя з заявою-повідомленням про зняття заборони та припинення обтяження та іпотеки, позивачі вважають, що зняття заборони, припинення обтяження та іпотеки підлягають здійсненню на підставі рішення суду тому звернулися з відповідним позовом.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021, вищезазначена цивільна справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О.
Ухвалою від 30.04.2021 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.
Ухвалою від 02.06.2021 закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.
09 серпня 2021 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши до суду заяву з проханням розглядати дану справу без його участі та без участі позивачів, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Представника відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 листопада 2005 року, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерного товариства «Альфа-Банк», було укладено Кредитні договори №40/703-5 та №40/702-5, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 , ОСОБА_2 кожному, у тимчасове користування грошові кошти в сумі 349 639,80 грн., зі сплатою 17% вічних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 23 листопада 2012 року.
В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором між Акціонерним товариством «Альфа-Банк», та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. 24 листопада 2005 року та зареєстрований в реєстрі під №717, відповідно до якого в забезпечення виконання основного зобов`язання за Кредитним договором, позивачі як іпотекодавці передали в іпотеку Банку як іпотекодержателю майнові права на нерухомість, будівництво якої не завершено, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 152,1 кв.м., загальною площею 231,9 кв.м., загальною площею з урахуванням 100 відсотків площі лоджії 250,1 кв.м., яка складається з: 1 кухня гостинна; 2 санвузол; 3,4 житлові; І,ІІ,ІІІ,ІV лоджії, на десятому поверсі, в житловому будинку АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.
Крім того, з обставин справи вбачається, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року задоволені позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , Закритого акціонерного товариства «Укртрансенерго», а саме ухвалено: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» заборгованість за кредитним договором №40/702-5 від 24.11.2005 року в загальному розмірі 179 422 грн. 90 коп.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2019 року заочне рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2015 року скасовано та у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 , Закритого акціонерного товариства «Укртрансенерго» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2020 у задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання прав іпотекодержателя і звернення стягнення на предмет іпотеку відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2021 року Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2020 залишено без змін.

11 березня 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з клопотанням щодо припинення державної реєстрації іпотеки на нерухоме майно, шляхом звернення з відповідним листом-заявою до державного реєстратора.(а.с.28).

Листом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 18.03.2021 за №24150-23.1-б/б, позивачам було відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки в резолютивних частинах вищезазначених рішень суду не міститься зобов`язання вчинення Банком дії щодо вилучення запису про обтяження в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна. (а.с.29-30).

Тобто, враховуючи вищезазначені рішення суду, Кредитні зобов`язання за вищевказаним кредитним договором були виконані в повному обсязі, у зв`язку з чим договір іпотеки також фактично припинив свою дію наслідок припинення основного зобов`язання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п.5 глави 15 ІІ Розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення:

- кредитора про погашення позики;

- про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки);

- про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки;

- про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору;

- органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини;

- про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою;

- про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт;

- про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав;

- про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір;

- про відчуження майна, переданого під виплату ренти;

- за рішенням суду;

- в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права.

Відповідно до Статті 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав і основних свобод людини» (далі Конвенції) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В рішенні по справі «Федоренко проти України » від 01.06.2006 Європейський суд з прав людини визначив основні критерії, згідно яких необхідно оцінювати дотримання вимог Статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справах, що стосуються втручання в майнові права особи:

- чи мало місце втручання у майно в розумінні Конвенції;

- чи було втручання законним в контексті положень національного законодавства;

- чи переслідувало втручання мету, спрямовану на задоволення інтересів суспільства;

- чи було втручання у право власності справедливим, тобто чи було дотримано «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

Також, подібні висновки щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції можна знайти в рішеннях у справах «Стретч проти Сполученого Королівства», «Рисовський проти України», «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Спорронг та Льонротт проти Швеції», «Беєлер проти Італії», тощо.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Враховуючи неможливість звернення Банку як іпотекодержателя за договором іпотеки із заявою-повідомленням про зняття заборони та припинення обтяження та іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також зважаючи на те, що однією з підстав зняття заборони та припинення обтяження й іпотеки є рішення суду, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам про ефективність захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

ЄСПЛ зазначив, що ст. 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. (Рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства»).

Отже, при оцінці обраного позивачами способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто такий спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити ефективне поновлення порушеного права, а тому суд вважає за можливе здійснити захист порушених прав позивачів шляхом визнання припиненим іпотечного договору № 717 від 24 листопада 2005 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №172; скасувати записи про обтяження нерухомого майна, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 152.1 кв.м., загальною площею 231,9 кв.м., загальною площею з урахуванням 100 відсотків площі лоджії 250,1 кв.м., яка складається з: 1 кухня гостинна; 2 санвузол; 3,4 житлові; І,ІІ,ІІІ,ІV лоджії, на десятому поверсі, в житловому будинку АДРЕСА_2 , у вигляді заборони відчуження, накладного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №172, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна №34177098 від 24.11.2005, тому позовні вимоги слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1816 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.15, 16, 319 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 5, 12, 13, 81, 109, 141, 213, 211, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про припинення іпотеки та зняття заборони (обтяжень) нерухомого майна задовольнити у повному обсязі.

Визнати припиненим іпотечний договір № 717 від 24 листопада 2005 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №172.

Скасувати записи про обтяження нерухомого майна, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 152.1 кв.м., загальною площею 231,9 кв.м., загальною площею з урахуванням 100 відсотків площі лоджії 250,1 кв.м., яка складається з: 1 кухня гостинна; 2 санвузол; 3,4 житлові; І,ІІ,ІІІ,ІV лоджії, на десятому поверсі, в житловому будинку АДРЕСА_2 , у вигляді заборони відчуження, накладного приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №172, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна №34177098 від 24.11.2005.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції яка діє з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.О.Богун