Справа № 276/1121/20
Провадження по справі №2/276/509/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Збаражського А.М., за участю:

секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається.

В позові зазначено, що 02.09.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають дві дочки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком у свідоцтвах про народження дітей зазначений ОСОБА_2 . На даний час, дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітньою та продовжує навчатись на денній формі навчання у Державному університеті «Житомирська політехніка».

Навчаючись на денній формі навчання, ОСОБА_4 не має змоги влаштуватися на роботу з метою самостійно отримувати заробіток та утримувати себе. Крім того, за проживання дочки у гуртожитку їй також потрібно сплачувати близько чотирьох тисяч гривень щороку.

Позивач не може самостійно утримувати доньку та потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним та спроможний надавати матеріальну допомогу на період навчання дочки, однак, домовитись про добровільну сплату аліментів не вдається. У зв`язку з викладеним просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання дочки.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.10.2020 року, відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

23.12.2020 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що з квітня 2020 року вони з позивачем проживають окремо, донька залишилася проживати із матір`ю, з батьківських почуттів до дитини він постійно їй допомагає. Проте, в даний час він перебуває на утриманні матері ОСОБА_6 , тимчасово проживає в м. Шпола Черкаської області, не працює, інколи має випадкові заробітки, неофіційно винаймає кімнату в гуртожитку, він не є підприємцем, не має значних доходів. Розмір аліментів у 3000 гривень на утримання доньки є надмірним тягарем і не може забезпечити сплату аліментів. Крім того, відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що у серпні-вересні 2020 року перерахував доньці ОСОБА_4 кошти у сумі 17000 гривень, як оплату за навчання у ДУ «Житомирська політехніка» та 3000 гривень оплати за курси водіїв, що підтверджується квитанціями АТ «ПриватБанк». Відповідач просить суд, позов задовольнити частково та стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі 1000 гривень, щомісячно на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

В судовому засіданні позивач свій позов повністю підтримала, просила його задовольнити та пояснила, що її дохід складає 7-8 тисяч гривень на місяць, за навчання в університеті та проживання дочки у гуртожитку необхідно сплачувати приблизно 20 000 гривень на рік. Зазначила, що має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, тому не може самостійно належним чином забезпечити дітей матеріально.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що протягом 2020 року ОСОБА_2 перерахував дочці 20000 гривень, на даний час не працює, не має доходів, проживає разом з матір`ю, яка отримує лише пенсію, та перебуває на її утриманні. Зазначив, що може сплачувати аліменти на навчання доньки у розмірі 1000 гривень, щомісячно. На даний час намагається влаштуватись на роботу.

Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції, зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 07.02.2002 року (а.сп.6).

Згідно довідки, виданої виконкомом Новоборівської селищної ради № 1052 від 25.09.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на її утриманні (а.сп.15).

Відповідно до довідки Державного університету «Житомирська політехніка» № 149 від 10.08.2020 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою ІІ курсу навчання для отримання освітнього ступеня «бакалавр» факультету бізнесу та сфери обслуговування, за спеціальністю «Міжнародні економічні відносини» Державного університету «Житомирська політехніка» (ІV рівень акредитації) денної форми навчання. Навчається на договірній основі та не отримує стипендію. Термін навчання становить з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.сп.7).

З довідки Державного університету «Житомирська політехніка» № 44-17.05/1651 від 25.09.2020 року слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає і прописана в гуртожитку №1 Державного університету «Житомирська політехніка» по АДРЕСА_2 (а.сп.16).

Встановлено, що позивачем ОСОБА_1 в 2019 році на рахунок університету було сплачено 16119,22 грн за навчання ОСОБА_4 та 2900.00 грн за проживання в гуртожитку АДРЕСА_3 , а в 2020 році 2600,00 грн за проживання ОСОБА_4 в гуртожитку №1, що підтверджується копіями квитанцій від 16.08.2019, 29.08.2019 та 31.08.2020 (а.сп.17-18).

11.08.2020, 11.09.2020 та 09.10.2020 відповідачем через ОСОБА_7 було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_4 9000,00 грн, 8000,00 грн та 3000,00 грн, відповідно, про що свідчать копії квитанцій (а.сп.34-36). В судовому засіданні позивач підтвердила отримання її дочкою близько 20000,00 грн від відповідача.

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний Кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька.

В ході судового розгляду справи судом з`ясовано, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує матеріальної допомоги, у зв`язку з навчанням на денній формі в Державному університеті «Житомирська політехніка» та проживанням в гуртожитку, витрачає кошти на проїзд до іншого міста, харчування та інші особисті потреби.

З огляду на вказане, батьки (сторони у справі) мають спільний обов`язок брати участь у матеріальних витратах своєї доньки.

В судовому засіданні позивач пояснила, що з початку 2021 року відповідач надав матеріальну допомогу для ОСОБА_4 в сумі 3250,00 грн: в січні 1000,00 грн, в лютому 1200,00 грн, в березні 1050,00 грн, що не спростовано відповідачем.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідача сплачувати аліменти у зв`язку з навчанням ОСОБА_4 .

При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

Як встановлено під час судового розгляду справи, протягом року сукупна вартість навчання в Державному університеті «Житомирська політехніка» та проживання ОСОБА_4 в гуртожитку становить близько 20000,00 грн. Також вона несе витрати на харчування, проїзд та інші особисті потреби.

У відповідності до ст.199 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей, які продовжують навчання, до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні позивачем не доведено, а в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач працевлаштований та отримує достатній заробіток для того, щоб міг сплачувати щомісячно аліменти на дитину саме в розмірі 3000,00 гривень. Водночас, як повідомив ОСОБА_2 , він на даний час не працює, перебуває на утриманні своєї матері, та може сплачувати аліменти у розмірі 1000,00 гривень, що не спростовано позивачем.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_2 працездатного віку, доказів того, що він за станом здоров`я не може працювати, не надано, а тому, на думку суду, відповідач може вжити заходів для влаштування на роботу з метою забезпечення як себе, так і свою дитину, яка потребує матеріальної допомоги.

Крім того, як видно з копій квитанцій, в період серпень-жовтень 2020 року, відповідач перерахував на картковий рахунок доньки ОСОБА_4 всього 20000,00 гривень, що свідчить про те, що він мав доходи та спроможність сплачувати аліменти, у зв`язку з навчанням своєї доньки.

У відповідності до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем, виходячи з завдань цивільного судочинства, зокрема забезпечення інтересів дитини, які полягають крім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд з урахуванням відомостей про матеріальний стан позивача та відповідача, керуючись принципом доцільності, справедливості вважає необхідним задовольнити позов частково та встановити розмір аліментів на рівні 1500,00 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнення аліментів в такому розмірі забезпечить в більшій мірі покриття витрат на навчання та проживання дочки, а також не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище.

У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача 840,80 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно у межах платежу за один місяць.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 89, 141, 263-265, 279, 354, 430 ЦПК України, ст. 198, 199, 200 СК України, суд -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з продовженням нею навчання в Державному університеті «Житомирська політехніка», в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 14 серпня 2020 року до закінчення навчання ОСОБА_4 , тобто до 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний рішення виготовлено 26 березня 2021 року.

Суддя А.М. Збаражський