Справа№592/255/21
Провадження №2/592/724/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Танасюк А.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання правочинів частково недійсними, встановлення факту та визнання права власності,

з участю представника позивачки ОСОБА_6 , відповідача ОСОБА_2 , представників відповідачки ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

Позивачка просить:

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.05.1988 видане на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_9 в частині об`єму набутого у спадок майна, встановивши, що ОСОБА_2 , згідно вказаного свідоцтва набув у власність в порядку спадкування 53/100 частини будинку по АДРЕСА_1 ;

визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.02.1989 в частині розміру частки будинку по АДРЕСА_1 проданої ОСОБА_2 ОСОБА_10 , встановивши, що ОСОБА_10 , згідно вказаного договору набула у власність 53/100 частини будинку по АДРЕСА_1 ;

встановити юридичний факт, що ОСОБА_11 , згідно договору купівлі-продажу від 04.10.2011 набула у власність 53/100 частини будинку по АДРЕСА_1 ;

визнати за позивачкою право власності на частину житлового будинку під літ. «А-1», а саме: житлові кімнати «2-2», «2-3», «2-4», коридор «2-1», санвузол «2-5», Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.01.2021 кухню «2-6», приміщення «ІІ» погребу «п/д», 1/2 частину входу в погріб «ІХ», Ѕ частину приміщення «І» погребу «п/д», а також кухню літ. «К», сарай літ. «Р», навіс літ. «С» та огорожу № 7, 9-13, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 02.11.2004 вона придбала у власність 37/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних побутових будівель по АДРЕСА_1 . З того часу вона володіє зазначеною частиною та здійснила добудову, збудувала сарай, навіс, встановила огорожу.

09.04.1982 народний суд Ковпаківського району м. Суми ухвалив рішення у справі № 2-516 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_9 , яким встановив порядок користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_12 приміщення в будинку та надвірні будівлі, частка яких складала 37/100 частин будинку, а ОСОБА_9 , відповідно, 63/100 частини. На підставі зазначеного рішення Сумське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації помилково змінило частки співвласників.

На підставі цього позивачка вважає, що попередні власники мали частки 53 / 100 та 47 / 100, і ці розміри не змінювалися. Вважає, що іншим співвласникам переходило у власність саме 53 / 100 частин. Також вважає, що за нею може бути визнано право власності за набувальною давністю оскільки з моменту купівлі вільно і відкрито користується займаними приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив у якому позов не визнав. Зазначив, що у порядку спадкування набув у власність 63 / 100 частин будинку, а потім продав ОСОБА_10 . Вважає, що заявлений позов є безпідставним і нічим не підтверджується.

Відповідачка ОСОБА_4 надала відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивувала тим, що позивачка і вона набули прав на будинок відповідно до правочинів. виділ частко судом здійснювався відповідно до часток у власності. Зазначеним рішенням поділено будинок зі зміною частко у власності зі сплатою відповідної компенсації.

Інші учасники розгляду відзивів не подавали.

У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав.

Представник відповідачки ОСОБА_4 підтримав заперечення.

Інші учасники розгляду до суду не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи встановив, що позивачка за договором купівлі-продажу частки житлового будинку від 02.11.2004 купила у ОСОБА_13 37/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних побутових будівель по АДРЕСА_1 , а саме: жилого дерев`яного обкладеного цеглою будинку «А», жилою площею 60,5 м.кв., загальною площею 104,2 м.кв., сараю «Л», огорожі № 1-3 дощатої, вбиральні «М» - металевої, кухні «К», дор. покриття «1» - цегляні.

До 10.08.1960 будинком по АДРЕСА_1 володів ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності від 01.08.1947.

10.08.1960 ОСОБА_14 53/100 частини будинку з надвірними будівлями подарував ОСОБА_9 , а 47/100 частин будинку з надвірними будівлями подарував ОСОБА_15 .

06.01.1982 на ім`я ОСОБА_12 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого ОСОБА_12 отримала у власність 47/100 частин будинку по АДРЕСА_1 , що належали ОСОБА_15 .

09.04.1982 народний суд Ковпаківського району м. Суми ухвалив рішення у справі № 2-516 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_9 , яким встановив порядок користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , виділивши у користування ОСОБА_12 приміщення в будинку та надвірні будівлі, частка яких складала 37/100 частин будинку, а ОСОБА_9 , відповідно, 63/100 частини. Цим рішенням також встановлений порядок користування земельною ділянкою. З рішення вбачалося, що сторони розуміли, що відбудеться відступлення від початкових розмірів часток але погодилися на це за взаємною згодою без виплати відповідної компенсації. Рішенням зобов`язано ОСОБА_12 закласти дверні отвори та влаштувати окремий вхід до своєї частини.

10.06.1982 на підставі вказаного судового рішення Сумське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації видає ОСОБА_12 довідку у якій зазначає, що частка останньої у праві власності на будинок по АДРЕСА_1 складає 37/100 частин.

11.06.1982 ОСОБА_12 продала належних їй 37/100 часток будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_13 .

26.05.1988 на ім`я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_9 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого ОСОБА_2 набув у власність 63/100 частини будинку по АДРЕСА_1 .

14.02.1989 ОСОБА_2 продала ОСОБА_10 63/100 частин будинку по АДРЕСА_1 .

15.07.2008 на ім`я ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_10 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого ОСОБА_3 набув у власність 63/100 частини будинку по АДРЕСА_1 .

Встановлені обставини підтверджується правочинами, копії яких додані до справи.

Свідок ОСОБА_16 , пояснила, що власники поділили хату за адресою АДРЕСА_1 . Одну частину займають ОСОБА_17 , іншу ОСОБА_18 . Остання построїла літню кухню, переробивши старий сарай. Між попередніми власниками будинку ОСОБА_19 та ОСОБА_20 був конфлікт. Остання списала свою частину га ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_22 , пояснив, що з 2000 року постійно проживає у АДРЕСА_2 . ОСОБА_23 має у власності частину будинку по у АДРЕСА_1 . Вони добудували свою частину та гараж. ОСОБА_4 також купила свою частину у цьому будинку. Між співвласниками будинку є спір за одну з кімнат.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є цивільними і врегульовані ст.ст. 11, 16, 215, 314, 392 ЦК України.

На час ухвалення зазначеного рішення від 09.04.1982 діяла Постанова Пленуму Верховного Суду Української РСР №2 від 14.05.1976 «Про деякі питання, що виникли в судовій практиці по застосуванню законодавства про право особистої власності на жилий будинок». Відповідно до п. 3 Постанови в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено жилу будівлю або відокремлену частину будинку, які відповідають розміру їх часток у праві власності. Виділ частини будинку, що не відповідає ідеальній частці, зміна в зв`язку з цим стосовно до ст. 119 Цивільного кодексу УРСР ідеальних часток і присудження грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась, допустимі лише в тих випадках, коли ця зміна незначна і викликана неможливістю провести виділ відповідно до належних часток.

Тобто зазначене рішення суду є визначальним для співвласників будинку і відповідно до нього частки визначені 63 / 100 і 37 / 100 відповідно.

Згідно положень ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст.ст. 16, 215 ЦК України суд може захистити порушене право. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

З встановлених вище обставин та наведених положень вбачається, що позивачка набула у власність 37 / 100 частин спірного будинку. Позивачка вважала, що правочини щодо іншої частини будинку є недійсними у частині визначення частки. Проте ураховуючи зазначене рішення суду, Постанову Пленуму, вбачається, що судом визначені відповідні частки у спірному будинку і після цього ніяких інших судових рішень чи правочинів, щодо зміни часток не відбувалося. Позивачка у свою чергу набула прав на відповідну частину за відповідним правочином. У зв`язку з цим немає підстав для визнання правочинів частково недійсними.

Положеннями ст. 344 ЦК України визначені засади набуття права власності саме на чуже майно за набувальною давністю.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачка у позові просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на частину якою вона фактично володіє. З огляду на встановлені факти та зазначені положення закону виключається визнання прав за позивачкою за набувальною давністю, адже це не чуже майно, а її і належить за відповідним правочином.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З встановлених обставин та наведених положень законів вбачається, що немає законних підстав для визнання правочинів частково недійсними, визнання за позивачкою права на майно за набувальною давністю. Таким чином слід відмовити повністю у задоволенні позову.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 42, 77-80, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_5 (місце проживання АДРЕСА_7 , рнокпп НОМЕР_4 ) про визнання правочинів частково недійсними, встановлення факту та визнання права власності.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 09.08.2021 року.

Суддя В.Г. Костенко