05.04.2021 227/4923/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участі:

секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Новодонецького селищного голови Бражнікова Дмитра Олеговича про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною діяльністю посадової особи Новодонецької селищної ради,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Новодонецького селищного голови Бражнікова Д.О. про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 у розмірі 1 000 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року по адміністративній справі №227/2500/18 за позовом ОСОБА_1 до голови Новодонецької селищної ради Бражнікова Д.О. про визнання незаконною діяльності, стягнення моральної шкоди, визнано незаконними дії голови Новодонецької селищної ради Бражнікова Д.О., які полягають в відмові провести особистий прийом ОСОБА_1 .. В іншій частині позову відмовлено. Позивач вважає, що незаконними діями відповідача йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 1000 000 грн., яка полягає у моральних стражданнях, хвилюваннях, які він зазнав під впливом цих неправомірних дій. Приниження його перед очима інших громадян призвело до пригнічення його волі, до відчуття безсилості перед владою, проявлення дискримінації з боку відповідача по відношенню до нього призвела до душевних страждань, які він досі відчуває.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позов, відповідно до якого він не погоджується з позовними вимогами, вважає їх такими, які не ґрунтуються на вимогах закону та не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018року, яке має преюдиційне значення, встановлено факт того, що діями відповідача позивачеві не завдано будь-якої моральної шкоди. Крім того стверджує, що позивачем не надано жодного доказу того, що йому завдано моральної шкоди внаслідок незаконних дій відповідача, позивач не зазнав вимушених змін у своєму житті, оскільки участь у судових провадженнях є звичайним і нормальним явищем у його житті. Також вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки стягнення грошових коштів безпосередньо з посадової особи органу місцевого самоврядування (за рахунок його власних коштів) не передбачено чинним законодавством. (а.с.30-33)

Згідно відповіді на відзив позивач стверджує, що факт незаконних дій відповідача, які полягають у відмові провести особистий прийом встановлений рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року, а тому, з посиланням на Закон України «Про місцеве самоврядування», вважає, що Новодонецький селищний голова несе персональну відповідальність за не здійснення або неналежне здійснення своїх повноважень, а тому просить задовольнити його позовні вимоги повністю. (а.с.70-73)

З письмових пояснень Новодонецького селищного голови Бражнікова Д.О. вбачається, що позивач повинен довести факт спричинення йому будь-якої моральної шкоди. (а.с.85-86)

Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з завою про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Зі змісту відзиву на позов вбачається, що Новодонецький селищний голова просить судові засідання в межах справи проводити у його відсутності. (а.с.30-33)

За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року, з врахуванням додаткового рішення від 08 листопада 2018 року, по адміністративній справі №227/2500/18 за позовом ОСОБА_1 до голови Новодонецької селищної ради Бражникова Дмитра Олеговича про визнання незаконною діяльності, стягнення моральної шкоди, визнано незаконними дії голови Новодонецької селищної ради Бражникова Дмитра Олеговича, які полягають в відмові провести особистий прийом ОСОБА_1 . В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Рішенням встановлено, що головою Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 незаконно не забезпечено особистий прийом ОСОБА_1 14 травня 2018 року. Вирішено питання розподілу судових витрат. (а.с.4-7)

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади органів місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Відповідно до частини п`ятої статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Згідно статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Згідно з частиною першою статті 77 зазначеного Закону шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У пунктах третьому та четвертому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування матеріальної чи моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому саме полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 посилався на факт протиправних дій селищного голови, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, а неможливість реалізувати своє право на особистий прийом голови селищної ради завдало позивачу моральних страждань.

Факт незаконних дій голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 , які полягають в відмові провести особистий прийом ОСОБА_1 із якими позивач пов`язує завдання йому моральної шкоди, встановлено рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018 року по адміністративній справі №227/2500/18, яке залишене без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2019 року, тобто набрало законної сили. а тому додаткового доказування не потребує згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Суд вважає, що позивачем доведено завдання йому моральної шкоди саме незаконними діями голови Новодонецької селищної ради ОСОБА_2 , які полягали в відмові провести його особистий прийом 14 травня 2018 року, який згідно з законом зобов`язаний був провести, тобто ОСОБА_1 мав обґрунтоване сподівання на обговорення питань для вирішення яких він прийшов на прийом, проте не отримав його реалізації.

Суд вважає доведеним, що моральні страждання, виявились у хвилюванні під впливом неправомірних дій голови селищної ради, оскільки, безсумнівно, сам факт незаконної поведінки посадової особи, яка очолює орган місцевого самоврядування має наслідком певні переживання, хвилювання будь-якої особи за свою репутацію, викликає нервозність, тобто тягне за собою моральні страждання. У зв`язку з чим, необґрунтованими є посилання відповідача щодо недоведеності заподіяння моральної шкоди позивачу діями Новодонецького селищного голови.

При цьому, суд вважає недоведеними твердження позивача щодо прояву з боку голови селищної ради ОСОБА_2 дискримінації по відношенню до нього, оскільки позивач не навів обставин, які б могли про це переконливо свідчити.

Не доведено позивачем суду також про здійснення відповідачем морального та психологічного насилля над ним.

Суду також не надані докази перебування позивача у стані пригніченої волі та відчуття безсилості перед владою.

Крім того, не доведено ОСОБА_1 факту, що Новодонецький селищний голова ОСОБА_2 , відмовивши в особистому прийомі, принизив честь та гідність позивача.

У пункті дев`ятому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам також роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зважаючи на факт завдання позивачу моральної шкоди є підстави для її відшкодування у розмірі, який визначається виходячи з характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, їх короткотривалий період та з урахуванням факту доведеності завдання такої шкоди з боку посадової особи, яка зобов`язана діяти в інтересах населення, а також з урахуванням конкретних обставин справи й наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає суму в розмірі 1000 грн. достатньою для відшкодування позивачу завданої моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Тому суд із врахуванням вказаної судової практики ЄСПЛ, зазначає, що суд, визнавши дії посадової особи місцевого самоврядування протиправними, вже частково згладив понесені позивачем моральні страждання та зазначає, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її збагачення.

Щодо твердження відповідача, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2018року, яке має преюдиційне значення, встановлено факт того, що діями відповідача позивачеві не завдано будь-якої моральної шкоди, то суд вважає таке твердження надуманим з огляду на те, що вищезазначеним рішенням суду відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у зв`язку з недоведеністю позивачем на момент розгляду даної справи в суді завдання такої шкоди, і жодним чином не встановлено факт її відсутності.

Не заслуговують на увагу доводи відповідача, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки стягнення грошових коштів безпосередньо з посадової особи органу місцевого самоврядування (за рахунок його власних коштів) не передбачено чинним законодавством.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Як вже зазначалось вище, відповідно до вимог ч.1 ст.77 Закону України «Про місцеве самоврядування» шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

А за змістом статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї.

Варто зазначити, що у разі існування неузгодженості між нормами , зокрема, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Щодо Закону України «Про місцеве самоврядування», то він віднесений до спеціального закону у сфері засади організації та діяльності місцевого самоврядування в Україні, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

А тому при колізії правових актів, які визначають за чий саме рахунок здійснюється відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу місцевого самоврядування, то застосовується Закон України «Про місцеве самоврядування» як спеціальний по відношеню до Цивільного кодексу України, тобто відшкодування шкоди у даному випадку здійснюється відповідно до ст. 77 вищезазначеного закону, за саме за рахунок власних коштів посадової особи органу місцевого самоврядування.

У зв`язку з вищенаведеним, цивільний позов підлягає задоволенню частково, зокрема, слід стягнути з Новодонецького селищного голови Бражнікова Дмитра Олеговича за рахунок його власних коштів моральної шкоди, завданої неправомірною діяльністю посадової особи Новодонецької селищної ради, у розмірі однієї тисячі гривень.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача за ч. 6 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто з Новодонецького селищного голови Бражнікова Дмитра Олеговича в рахунок держави слід стягнути судовий збір у розмірі 10,00 грн.

З урахуванням того, що на день звернення до суду сума судового збору для фізичних осіб за звернення до суду з позовною заявою майнового характеру з урахуванням даних позовних вимог становила 10000 грн., а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», тому 9990 грн (10000 грн. - 10 грн.) судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до Новодонецького селищного голови Бражнікова Дмитра Олеговича про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною діяльністю посадової особи Новодонецької селищної ради, задовольнити частково.

Стягнути з Новодонецького селищного голови Бражнікова Дмитра Олеговича (адреса: 85010, Донецька обл. смт.Новодонецьке вул..Благовіста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 1000 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Новодонецького селищного голови Бражнікова Дмитра Олеговича на користь держави судовий збір у розмірі 10,00 (десяти) грн.

Судовий збір в розмірі 9990 грн (дев`яти тисяч дев`ятсот дев`яноста гривень) слід компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Повне судове рішення складене 07 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: Л.С. Мацишин

05.04.2021