_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/491/21
УХВАЛА

26.03.2021 року

Київський районний суд м. Одеси:

головуючого судді Маломуж А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одеса клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання договору довічного утримання та повернення сторін у первісний стан, для виконання,-

В С Т А Н О В И В:

10.06.2020 року позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та повернення сторін у первісний стан.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2020 року відкрито провадження у справі.

22.07.2020 року до суду надійшла заява від представника відповідача про закриття провадження у зв`язку зі смертю позивачки та долучено копію свідоцтва про смерть позивачки ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.08.2020 року було зупинено провадження до 21.01.2021 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.01.2021 року було поновлено провадження..

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2021 року було замінено позивача на його правонаступника - ОСОБА_1 .

31.07.2019 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач проситьвстановити заборони відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, здійснювати будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном стосовно квартири за адресою: квартира АДРЕСА_2 ; накласти арешт та оголосити заборону відчуження на квартиру за адресою: квартира АДРЕСА_2 ; заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо проникнення до квартири АДРЕСА_2 ; заборонити відповідачу та третім особам вселятися в квартиру АДРЕСА_2 ; заборонити спеціально уповноваженому органу вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь - яких третіх осіб в квартирі АДРЕСА_2 .

У своїй заяві позивач, посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла позивач по справі №947/15461/20 ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1 . Дітей та чоловіка на день смерті в спадкодавиці ОСОБА_3 не було, родичів, котрі би проживали з нею на день смерті та прийняли спадщину - відсутні. Спадкове майно складалося, в тому рахунку, із квартири АДРЕСА_2 . 22.07.2020 року ОСОБА_1 , подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, та йому стало відомо, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , 24.12.2009 року був укладений Договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Дудіновою І.Д., зареєстрованим у реєстрі № 9-1328. Однак, перед смертю, в червні 2020 року ОСОБА_3 повідомила його, що фактично умови Договору довічного утримання ОСОБА_2 виконано не було. Відповідач не виконував своїх зобов`язань за вказаним Договором, комунальні платежі сплачувала ОСОБА_3 , всі особові рахунки по комунальним платежам до сьогодні оформлені на її ім`я, харчі, медикаменти та одяг вона купувала за свої кошти, відповідач практично її не провідував, не допомагав по господарству, останні два місяці життя він проживав з спадкодавицею та доглядав за нею.

З приводу розірвання Договору довічного утримання, що посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори Дудіновою І.Д., зареєстрованим у реєстрі № 9-1328, ОСОБА_3 за життя звернулась до Київського районного суду м. Одеси (справа 947/15461/20) де його залучено в якості правонаступника. Відповідно до заповіту від 18.07.2020 року ОСОБА_3 заповіла квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , та звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання.

Оскільки ОСОБА_3 померла, то заборона на відчуження спірної квартири вже не діє та відповідач по справі може в будь-який час розпорядитись спірним майном.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову, на його думку, може утруднити виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки єдиним законним власником об`єкту спірного нерухомого майна є позивач, як спадкоємець, а такі заходи слугуватимуть запобіганню можливим порушенням прав не тільки позивача, а інших добросовісних набувачів, які у випадку його перепродажу (відчуження) придбають спірне нерухоме майно у особи яка не мала права його відчужувати та слугуватимуть запобіганню завдання реальної шкоди спірному майну (неповоротних збитків), що може призвести до знищення та/або зниження його вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Нормами ст. 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Положеннями статей 149 та 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Так судом встановлено, що між сторонами дійсно існує спір про поділ майна та існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог позивача, окрім того реалізація майна позивача до набрання законної сили рішення суду по вказаній справі, фактично нівелює ефективний захист його прав та інтересів, за захистом яких він і звернувся до суду.

Разом із тим забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Таке забезпечення може стосуватися не будь-якого майна, а лише того, право на яке стверджується відповідними доказами, які подають самі сторони по справі.

Нормами ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується відповідними видами забезпечення позову, які визначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Обрання такого виду забезпечення позову, про який зазначає заявник, є необхідним, оскільки наявні достатні підстави вважати, що невжиття такого заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду та спрямований на попередження вчинення дій, які можуть в подальшому утруднити виконання судового рішення.

Так згідно з ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відносно виду забезпечення позову, суд вважає, що застосування саме арешту на вказану квартиру та заборони спеціально уповноваженому органу вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь - яких третіх осіб в квартирі АДРЕСА_2 буде достатнім заходом забезпечення позову, що в свою чергу не буде порушувати права сторін по справі, а тому застосування заявлених заявником заходів забезпечення позову, на думку суду є співмірними із вимогами, заявленими позивачем, а тому заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі зазначеного та керуючись ст., ст. 149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання договору довічного утримання та повернення сторін у первісний стан, для виконання, задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_2 .

Заборонити спеціально уповноваженому органу вносити до реєстраційного обліку відомості про реєстрацію місця проживання будь - яких третіх осіб в квартирі АДРЕСА_2 .

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати сторонам для відома, Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради для виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності в момент її підписання суддею, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання три роки.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26.03.2021 року.

Суддя Маломуж А. І.