КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №756/7821/20 Головуючий у 1 інстанції: Луценко О.М.

Провадження №22-ц/824/460/2021 Доповідач: Гаращенко Д.Р.

09 лютого 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

Головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою адвоката Дрижакової Діни Юріївни представника ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м.Києві про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями,-

ВСТАНОВИЛА

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, в якому просив стягнути з Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві на користь позивача заподіяну шкоду у розмірі 4370 грн та судовий збір.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 29 травня 2020 року представниками Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві його було затримано та безпідставно вилучено майно, а саме, автомобіль марки «Infinity FX-35», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки протоколу затримання та вилучення майна складено не було.

01 червня 2020 року слідчий відділу поліції №4 Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві готує директору спеціального майданчика для тимчасово затриманих транспортних засобів лист, в якому просить повернути автомобіль «Infinity FX-35», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , що є підтвердженням викрадення автомобіля.

01 червня 2020 року адвокат Дрижакова Д.Ю. представник ОСОБА_1 звернулася із адвокатським запитом до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м.Києві для з`ясування місцезнаходження автомобіля «Infinity FX-35», д.н.з. НОМЕР_1 .

05 червня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката Дрижакової Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено, зобов`язано уповноважену особу (слідчого) Шевченківського УП ГУНП у місті Києві невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання органом досудового розслідування копії ухвали слідчого судді внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, викладені в заяві Дрижакової Д.Ю. від 01 червня 2020 року, зареєстрованій 01 червня 2020 року за вх.№10152 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 289, 364 КК України, та розпочати досудове розслідування.

19 червня 2020 року ОСОБА_1 забрав належний йому автомобіль «Infinity FX-35», д.н.з. НОМЕР_1 , зі спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих осіб при ГУНП України м. Київ, вул. Канальна, 1.

За перебування даного автомобіля на спеціальному майданчику з 29 травня 2020 року ним було сплачено 4370 грн.

Відповідно до протоколу обшуку, який проводився 18 червня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді від 05 червня 2020 року про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному проваджені, винесеному до ЄРДР №0004420 від 29 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.162 КК України, в автомобілі ОСОБА_1 нічого виявлено та вилучено не було.

У зв`язку з незаконними діями працівників поліції, які проявилися у незаконному вилучені автомобіля, йому була завдана матеріальна шкода у розмірі 4370 грн, яка підлягає стягненню на підставі ч. 1 ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконні діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01 грудня 1994 pоку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Дрижакова Д.Ю. представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в порядку статті 168 КПК України протокол про затримання особи та про вилучення транспортного засобу складений не було. Тимчасово вилучений автомобіль ОСОБА_1 було поміщено на спеціальний майданчик для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів при ГУНП України, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Канальна, 1, на якому він знаходився з 29 травня 2020 року по 19 червня 2020 року. Арешт на даний автомобіль накладено не було, а отже, він мав бути повернутий законному володільцю, чого зроблено не було, а тому в діях представник: Шевченківського УП ГУНП в м. Києві вбачається склад злочину, передбаченого ст.289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом), відтак дії даних службових осіб є незаконними.

Вказує, що судом першої інстанції визначено розписку про отримання 4370 грн від охоронця спеціального майданчика ОСОБА_3 як неналежний доказ.

На підтвердження факту сплати грошових коштів ОСОБА_1 за зберігання автомобіля адвокатом Дрижаковою Д.Ю. було направлено адвокатський запит від 24 вересня 2020 року на ім`я директора спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів при ГУ НГІ України «Укрспецпарк», однак відповіді на даний час не надійшло.

Шевченківське управління поліції ГУ НП у м. Києві відзив на апеляційну скаргу не подало.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

29 травня 2020 року представниками Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві було затримано ОСОБА_1 та вилучено майно, а саме, автомобіль марки «Infinity FX-35», д.н.з. НОМЕР_1 .

01 червня 2020 року адвокат Дрижакова Д.Ю. представник ОСОБА_1 звернулася із адвокатським запитом до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м.Києві для з`ясування місцезнаходження автомобіля «Infinity FX-35», д.н.з. НОМЕР_1 .

Із листа Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 05 червня 2020 року вбачається, що в проваджені СВ ВП№4 Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадженні №000420, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.162 КК України, за фактом порушення недоторканості житла. Автомобіль марки «Infinity FX-35», д.н.з. НОМЕР_1 , було поміщено на штраф майданчик ГУНП у м.Києві в рамках кримінального провадження №0004420 від 29 травня 2020 року та буде повернутий ОСОБА_1 після проведення його огляду на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва.

05 червня 2020 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката Дрижакової Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП у м. Києві щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до єдиного реєстру досудових розслідувань задоволено, зобов`язано уповноважену особу (слідчого) Шевченківського УП ГУНП у місті Києві невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання органом досудового розслідування копії ухвали слідчого судді внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, викладені в заяві Дрижакової Д.Ю. від 01 червня 2020 року, зареєстрованій 01 червня 2020 року за вх.№10152 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 289, 364 КК України, та розпочати досудове розслідування.

Відповідно до протоколу обшуку, який проводився 18 червня 2020 року на підставі ухвали слідчого судді від 05 червня 2020 року про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР №0004420 від 29 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.162 КК України, в автомобілі ОСОБА_1 нічого виявлено та вилучено не було.

19 червня 2020 року ОСОБА_1 забрав належний йому автомобіль «Infinity FX-35», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих осіб при ГУНП України м. Київ, вул. Канальна, 1.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що працівниками Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві вчинені будь-які неправомірні дії щодо майна, яке належить йому на праві власності, а також, що такими діями останньому завдано майнової (матеріальної) шкоди.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до положенням ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист у суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме, у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» №266/94ВР від 01 грудня 1994 року передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає, у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Тобто, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону, а саме, статті 1176 ЦК України та Закону.

Для настання відповідальності у вигляді відшкодування матеріальної шкоди, передбаченої ст. 1176 ЦК України, повинні існувати обставини, визначені частиною 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Таких обставин під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено.

Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до ст. ст. 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій чи бездіяльності цього органу чи його посадових або службових осіб, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями чи бездіяльністю і заподіяною шкодою.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає цивільну відповідальність за заподіяну шкоду.

Саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної влади та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини».

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності неправомірних дій працівників поліції при вилученні транспортного засобу та при передачі його на зберігання на майданчик тимчасового тримання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяння шкоди у розмірі 4370,00 грн, оскільки матеріали справи не містять квитанції або платіжного доручення про сплату грошових коштів у такому розмірі.

Розписка, написана ОСОБА_3 про отримання кошті в розмірі 4370 грн за зберігання транспортного засобу, не підтверджує заподіяння Шевченківським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві шкоди ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене, враховуючи що позивачем не надано доказів на підтвердження неправомірності дій працівників Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу адвоката Дрижакової Діни Юріївни представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль