провадження №2/522/7487/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

в складі головуючої судді - Науменко А.В.,

секретаря Звонецької І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Самойленко Петра Миколайовича до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з відповідача завдані збитки в порядку регресу у сумі 4500,00 грн., витрати на правову допомогу у сумі 2200,00 грн та суму сплаченого судового збору.

У обґрунтування позову зазначив, що 08.02.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та ОСОБА_2 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2757083, у відповідності до умов якого, ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Toyota», сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. В подальшому 20.05.2017 біля 15-48 год. на а/д Одеса Б.Дніпровський-Монаші 6 км.-500м., мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota», під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Lanos», під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Lanos», було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 27.06.2017 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушеня передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Після ДТП власник «Lanоs», звернувся до страхової компанії із заявою про виплату відшкодування та отримав страхове відшкодування у сумі 4500,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не повідомив страхувальника про настання ДПТ, у страхувальника виникло право вимоги до останнього у порядку регресної виплати. З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено Вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак відповідач добровільно її не виконав. В подальшому 16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 було укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/2757083, у зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2021 року, провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача брав участь у судовому засіданні за допомогою відеоконференцзв`язку. Надав суду пояснення, відповідно до яких на позові наполягав з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідачу судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Підтвердила, що повідомляла страховика тільки по телефону, та вважала, що цього достатньо для виконання вимог договору та законодавтсва України.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши думки сторін приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до полісу № АК/2757083 від 08.02.2017 року, між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Toyota» номерний знак « НОМЕР_1 » .

Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні ДТП, яка відбулась 20.05.2017 року між транспортними засобами «Toyota» н/з « НОМЕР_1 » та «Lanоs», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 ».

Відповідно положень частини 4 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, з огляду на викладене вина відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

12.07.2017 року власник транспортного засобу «Lanоs» ОСОБА_3 , звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до страхового акту №ОЦ/123/450/17/0315 розмір страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Lanоs», становить 4500,00 грн.

Згідно платіжного доручення №828 від 21.07.2017 року, ОСОБА_3 було виплачено страхове відшкодування у сумі 4500 грн.

14.08.2017 року відповідачеві було направлено претензію про відшкодування збитків в порядку регресу вих. №РУ/123/450/17/0315

16.03.2020 року, між ПрАТ «УПСК» та ФОП ОСОБА_1 укладено Договір №13/03/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого останнього перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у тому числі і до ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

В свою чергу ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Оскільки, відповідачем не надано доказів добровільного виконання вимоги про відшкодування збитків позивачу та письмового повідомлення страховика, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду в розмірі 840,80 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2200 грн., суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30 січня 2019 року та додаткова угода № 62 до даного договору, укладеного між адвокатом Самойленко Петром Миколайовичем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , в якому визначено детальний перелік послуг, що надаються Адвокатом клієнту по страховій справі № ОЦ/123/450/17/0315 та копія платіжного доручення про перерахування на користь адвоката суми в розмірі 2200, 00 грн., тобто надано докази понесення заявлених до стягнення витрат.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про достатність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2200,00 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 280-283, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Самойленко Петра Миколайовича до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 збитки в порядку регресу у розмірі 4500,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2200,00 (дві тисячі двісті) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя А.В. Науменко

Повний текст рішення виготовлений 19.08.2021 року.

Суддя А.В. Науменко

18.08.21