Постанова

Іменем України

07 квітня 2021 року

м. Київ

справа № 569/12445/18

провадження № 61-20112св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., , Русинчука М. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Рівненський зоологічний парк загальнодержавного значення,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року у складі колегії суддів: Бондаренко Н. В., Ковальчук Н. М., Хилевича С. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що вона з відповідачем перебувала у трудових відносинах, працювала на посаді контролера квитків у Рівненському зоологічному парку загальнодержавного значення з 01 січня 2017 року по

05 червня 2018 року. Наказом від 04 червня 2018 року № 175/к була звільнена за прогул без поважних причин на підставі пункту четвертого статті 40 КЗпП України. Позивач зазначала, що наказ про її звільнення є незаконним, оскільки із зміненим графіком роботи не була ознайомлена. Напередодні, 27 травня

2018 року ввечері, у неї вдома стався приступ астми, першу медичну допомогу їй надала дочка, яка має медичну освіту. Наступного дня вона звернулася до лікаря, оскільки погано себе почувала. Незаконними діями відповідача їй спричинена моральна шкода, оскільки звільнення із займаної посади принесло їй душевні страждання, принижує честь та гідність, підриває її професійний авторитет та шкодить її діловій репутації.

На підставі викладеного просила поновити її на роботі, скасувати наказ про її звільнення від 04 червня 2018 року № 175/к, виплатити заробітну плату за три дня понаднормових, провести перерахунок і доплатити за понаднормові дні/години, стягнути середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу з 05 червня 2018 року та відшкодувати моральну шкоду в розмірі

80 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду від 03 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано наказ № 175/к від 04 червня 2018 року виданий Рівненським зоологічним парком загального державного значення про звільнення ОСОБА_1 з посади контролера квитків.

Поновлено з 05 червня 2018 року ОСОБА_1 на роботі на робоче місце контролера квитків Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення.

Стягнуто з Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу

в розмірі 53 863,96 грн.

Стягнуто з Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення на користь ОСОБА_1 1 000,00 грн моральної шкоди.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на робоче місце на посаду контролера квитків Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що зважаючи на відсутність

у відповідача обґрунтованих доказів про те, що позивач дійсно вчинила прогул без поважних причин, звільнення позивача на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України було проведено з порушенням вимог трудового законодавства. Вимушений прогул на час розгляду справи в суді складає 271 днів, тому розмір виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 53 863,96 грн. (198,76 грн. * 271 робочих днів). Зважаючи на вимоги розумності

і справедливості відшкодування моральної шкоди на користь позивача можливе в сумі 1 000,0 грн.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року апеляційну скаргу Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення задоволено частково. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 липня 2019 року в частині скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - скасовано.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення понесені ним витрати по оплату судового збору при подачі апеляційної скарги у сумі 1 057,20 грн.

Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у м. Рівному повернути Рівненському зоологічному парку загальнодержавного значення кошти по сплаті судового збору в сумі 2114,40 грн, які були сплачені ним на рахунок отримувача УДКСУ у Рівненській області № 0030, код отримувача 38012714, банк отримувача: 899998, згідно з квитанцією

№ 0.0..1 від 20 серпня 2019 року.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачем не доведено поважні причини відсутності її на робочому місці з 9 год 00 хв по 12 год 15 хв

28 травня 2018 року, що є підставою для її звільнення відповідно до пункту

4 статті 40 КЗпП України. Таке звільнення відбулося з дотриманням норм КЗпП України, підстави для визнання незаконним зазначеного наказу та поновлення позивача на роботі відсутні. Тому не підлягають задоволенню вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Аргументи учасників справи

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не було встановлено всіх фактичних обставин справи, не взято до уваги пояснення всіх свідків, надано оцінку лише окремим доказам, що призвело до неправильного вирішення справи.

22 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

з доповненнями до зазначеної касаційної скарги, які не можуть бути враховані судом, оскільки в порушення вимог частини другої статті 398 ЦПК України до них не додано докази надсилання копії відповідних доповнень іншим учасникам справи.

Рішення суду апеляційної інстанцій оскаржуються в частині відмови

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення 1 000,00 грн моральної шкоди, тому в іншій частині судові рішення в касаційному порядку не переглядаються.

У грудні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшов відзив Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому відповідач просить касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що судом апеляційної інстанції розглянуто справу з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 14 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі, клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено.

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08 лютого 2020 року, касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

У листопаді 2020 року справа передана судді-доповідачеві Краснощокову Є. В.

Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2021 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах

з відповідачем з 05 серпня 2017 року.

Наказом від 18 січня 2018 року № 36 ОСОБА_1 - контролеру квитків винесено догану за систематичні порушення трудової дисципліни, попереджено про необхідність дотримання правил трудового розпорядку та виконання своїх функціональних обов`язків (а. с. 121, т. 1).

Наказом від 17 квітня 2018 року № 95 за порушення трудової дисципліни та невиконання своїх функціональних обов`язків ОСОБА_1 - контролеру квитків винесено догану за систематичну відсутність на роботі (а . с. 120, т. 1).

Відповідно до наказу директора Рівненського зоопарку № 113/ос від 30 квітня 2018 року встановлені вихідні дні для його працівників з 01 травня 2018 року, зокрема, для контролера квитків ОСОБА_1 , яка працює згідно

з графіком змінності, визначені - середа та четвер. З цим наказом

ОСОБА_1 ознайомлена 30 квітня 2018 року (а. с. 153-157, т. 1).

Відповідно до акта від 28 травня 2018 року ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці більше трьох годин 28 травня 2018 року без поважних причин

(а. с. 101, т. 1).

29 травня 2018 року ОСОБА_1 ознайомлена із вказаним актом, про що свідчить її розписка, у якій вона вказала свої зауваження.

Згідно із службової записки заступника директора по зооветчастині

ОСОБА_2 - ОСОБА_1 з`явилася на робоче місце 28 травня 2018 року о 12 год 15 хв, про свою відсутність на робочому місці завчасно не попереджала, про поважну причину відсутності будь-які документи відсутні (а. с. 100, т. 1).

Згідно пояснень ОСОБА_1 вона була відсутня на роботі 28 травня

2018 року з 9 год 00 хв до 12 год 15 хв у зв`язку із зміненим графіком роботи. Крім того, у зв`язку з отриманими на роботі стресами у неї ввечері 27 травня 2018 року стався приступ астми, у зв`язку з чим змушена була звернутись до лікаря 28 травня 2018 року (а. с. 99, т. 1).

Відповідно до записів у журналі реєстрації амбулаторних хворих № 4 (форми 074/о) ОСОБА_1 була на прийомі у приймально-діагностичному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська лікарня» Рівненської міської ради у лікаря-терапевта 28 травня 2018 року

о 14 год 48 хв (а. с. 193, т. 1).

Лікарем ОСОБА_3 їй був наданий консультативний висновок (а. с.163, т. 1).

За результатами проведеної перевірки комісією, створеною Управлінням охорони здоров`я виконкому Рівненської міської ради, встановлено, що скарг

у пацієнтки ОСОБА_1 на момент її звернення 28 травня 2018 року не було, підстави для її госпіталізації відсутні. Медичних документів, які б свідчили про наявність у неї бронхіальної астми, лікарю не надано, діагноз записаний з її слів.

Наказом Рівненського зоологічного парку загальнодержавного значення від

04 червня 2018 року № 175/к звільнено ОСОБА_1 з роботи з 05 червня 2018 року за прогул без поважних причин на підставі згідно пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Копію вказаного наказу ОСОБА_1 отримала 05 червня 2018 року (а. с. 158, т. 1).

Відомості про звільнення позивача на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України були внесені до її трудової книжки (а. с. 86-87, т.1).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно

і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

У пункті 4 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (див. постанову Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі

№ 761/30967/15-ц).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 (провадження № 61-72св17) зроблено висновок, що «основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника».

Відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд встановив, що факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці 28 травня 2018 року з 09 год 00 хв по 12 год 15 хв підтверджується актом комісії від 28 травня 2018 року, службовою запискою заступника директора ОСОБА_2 від 28 травня 2018 року та визнаний самою ОСОБА_1 , про що свідчать її письмові пояснення. Доказів поважності відсутності на роботі в зазначені години ОСОБА_1 не надано, про причини відсутності на роботі роботодавця не повідомляла, до лікаря звернулася вже після того як здійснила прогул і її повідомили про його наслідки.

За таких обставин правильним є висновок апеляційного суду, що позивачем не доведено поважні причини відсутності її на робочому місці з 9 год 00 хв по 12 год 15 хв 28 травня 2018 року, що є підставою для її звільнення відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України.

Доводи касаційної скарги про відсутність будь-яких доказів, які б давали можливість роботодавцю притягнути її до найсуворішої відповідальності за дисциплінарний проступок у вигляді звільнення, а не обмежитись попередженням чи доганою, спростовуються установленими обставинами справи, оскільки ОСОБА_1 раніше оголошувалася догана за аналогічний проступок, про що було видано відповідний наказ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що постанова апеляційного суду постановлена без додержання норм матеріального

і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення,

а постанову апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України (у редакції, чинній станом на 07 лютого 2020 року), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Краснощоков

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов