ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3845/21 Справа № 203/288/21 Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2021 року до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано за територіальною підсудністю до Царичанського районного суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2021 року по справі №203/288/21 та направити справу для продовження розгляду до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2021 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Вердикт Капітал, треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Так, згідно долученої до позовної заяви копії постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. від 17.12.2020 року та копії заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про примусове виконання рішення від 01.12.2020 року, вбачається, що виконавчий напис пред`являвся стягувачем для примусового виконання приватному виконавцю за місцем проживання боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ).

Тобто вказаний виконавчий документ поданий та прийнятий до примусового виконання за місцем проживання боржника.

Відомості про місце проживання або перебування позивача за адресою: АДРЕСА_2 відсутні та спростовуються наявними документами, що містяться в матеріалах справи.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 проживає та зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Звернення стягнення на заробітну плату боржника, що працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет», що розташоване в Центральному (колишньому Кіровському) районі м.Дніпра за адресою: м.Дніпро, проспект Олександра Поля, 40, не свідчить, що виконавчий документ виконується саме за вказаною адресою, оскільки остання є місцезнаходженням юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет», яке виконує постанову приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 22.12.2020 року.

Крім цього, приватний виконавець не приймає до виконання виконавчі документи за місцем роботи боржника, що відповідає положенням ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Частинами 1, 3 статті 31 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, що здійснюється на підставі ухвали суду.

Передаючи на розгляд до Царичанського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що місце виконання виконавчого напису нотаріусу визначено за місцем проживання боржника ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова