Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2150/20

22 березня 2021 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача адвоката : Капака В.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Делятинської ОТГ про визнання особи такою , що втратила право користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Делятинської ОТГ про визнання особи такою , що втратила право користування житлом.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на жилий будинок від 30.07.2020 р. він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . До оформлення права власності він по суті був користувачем та власником вказаного будинку.

У вказаному житловому будинку з 08.09.2012 р. зареєстровані відповідачі по справі, однак з 2015 року і включно по даний час відповідачі за вищевказаною адресою не проживають оскільки виїхали на постійне місце проживання в США.

Відповідачі не оплачують комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку та не приймають участі у спільному побуті. Реєстрація відповідачів у вказаному будинку порушує його права та законні інтереси, як власника, оскільки він не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном.

Він неодноразово звертався до відповідачів з проханням, щоб останні знялися з реєстрації, однак у відповідь відповідачі зазначали, що приїхати в Україну для вчинення таких дій не мають можливості.

Стислий виклад позиції позивача:

Представник позивача адвокат Капак В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві та просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі в судове засідання не з`явилися,однак від них поступили заяви про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги позивача визнають, не заперечують відносно задоволеня позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Делятинської ОТГ в судове засідання також не з`явилися. Від селищного голови Делятинської селищної ради поступила заява про розгляд справи без їх представника . Не заперечують проти задоволення заяви.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.11.2020 р. провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 10.02.2021 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору комісію з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Делятинської ОТГ, що знаходиться за адресою: смтДелятин вул. 16Липня, 273, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (як представника органу опіки і піклування).

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2021 р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2020р.( а. с. 3)

Як вбачається з довідки про склад сім`ї, виданої ОСОБА_1 Білоославською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області від 12.10.2021 № 4121, за адресою АДРЕСА_1 , крім позивача зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист правлюдиниі основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції прозахист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року№ 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означаєправо особи на безперешкодне користування своїм майномтазакріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

У відповідності до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках або порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

До членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Згідно ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: зокрема, 1) право володіння; 2) право користування (сервітут).

Відповідно до ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ч. 3 ст. 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, що не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

У постанові від 16 листопада 2016 року Верховний Суд України вирішуючи справу № 6-709цс16 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, і зняття з реєстрації, вказав на те, що положення статей 383, 391, 405 ЦК України, статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статті 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, зокрема у випадку втрати власником права власності, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік.

Такі по суті висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-2931цс16, від 29 листопада 2017 року у справі № 6-13113цс16 (753/481/15-ц), від 09 жовтня 2019 року у справі №695/2427/16-ц.

Таким чином суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин ст.ст. 405, 406 ЦК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Оскільки підставою для встановлення особистого сервітуту був факт добровільного вселення відповідачів до будинку позивача.

Отже, судом встановлено, що позивач є власником майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , і в силу ст. 391 ЦК України як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що відповідачі за зареєстрованим місцем свого проживання не проживають протягом тривалого часу без поважних причин, сторони не пов`язані спільним побутом, відповідачі особисті речі там не зберігають, інтерес до вказаного житла не проявляють, між сторонами відсутня домовленість щодо збереження за відповідачами права користування житлом у разі їх відсутності за місцем реєстрації понад один рік.

Вказані факти визнали і відповідачі у своїх заявах.

Таким чином суд дійшов висновку, що право відповідачів на користування чужим майном (будинковолодінням за адресою АДРЕСА_1 ), підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі пункту 4 частини першої, частини другої статті 406 ЦК України.

Висновки суду.

Враховуючи, що позивач є власником житлового будинку і, як власник цього майна, надавав право відповідачам користуватись ним. Наразі відповідачі спільним побутом із позивачем не пов`язані, відповідачі за зареєстрованим місцем не проживають протягом тривалого часу без поважних причин, тобто припинені обставини, які були підставою для сервітутних відносин. Тому право відповідачів на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання відповідачів особами, що втратили право користування житловим будинком з з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані в АДРЕСА_1 .

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321 383, 391, 395, 401, 402, 404, 405, 406 ЦПК України, ст.ст. 64, 150, 156 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка є законним представником ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Делятинської ОТГ про визнання особи такою , що втратила право користування житлом задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського Апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 31.03.2021 року.