Житомирський апеляційний суд
Категорія 69 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

з участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 296/10917/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2021 року, ухвалене під головуванням судді Анциборенко Н.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 05 червня 2008 року, актовий запис № 587.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що фактично їх сімейне життя припинилося. Вказує, що на ґрунті сімейно побутових проблем та значно протилежних поглядів на сімейне життя, розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що причини, які спонукають до розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Зазначає, що подальше спільне життя із відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме їх спільним інтересам та інтересам їхніх дітей.

Окрім того, зазначає, що від шлюбу з відповідачем має троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказує, що у провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа № 296/7890/20 за позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення аліментів.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб, зареєстрований 05 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №587, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12.02.2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин справи. Вважає, що сім`ю можливо зберегти заради добробуту спільних дітей, а рішення позивача про розірвання шлюбу є спонтанним та необдуманим. Вказує, що судом не було надано строку для примирення, не досліджено чи ведеться спільний побут, а також чи можливе примирення між сторонами. Окрім того, вважає неправомірним стягнення судових витрат. Зазначає, що в неї на утриманні знаходиться троє малолітніх дітей, не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці, а тому вважає, що стягнення судових витрат ставить її в скрутне матеріальне становище.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.06.2008 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 587.

Від даного шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Матеріали справи свідчать про те, що у грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подружні стосунки не склалися, сім`я збереглась формально, шлюбно-сімейні відносини припинені, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін, суд першої інстанції, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу між сторонами.

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу є правильним, відповідає встановленим судом обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Відповідач у апеляційній скарзі не навила обґрунтованих мотивів, які б свідчили про фактичне збереження шлюбних відносин та неправильність висновків суду щодо наявності підстав для розірвання шлюбу.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат в сумі 840 грн 40 коп., то апеляційний суд виходить з наступного.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , який сплатив судовий збір в сумі 840 грн 40 коп. за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу не просив такі витрати стягнути з ОСОБА_2 . Це свідчить про те, що ці витрати для його є незначними і він не бажає їх стягувати з ОСОБА_2 , на утримання якої знаходиться троє малолітніх дітей.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2 підлягає скасуванню. В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 12 лютого 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн 80 коп. судового збору скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Дата складення повного судового рішення 13 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді