ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №584/1360/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/551/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Мазівська сільська рада Путивльського району Сумської області, правонаступником якої є Новослобідська сільська рада Конотопського району Сумської області,

третя особа приватний нотаріус Путивльського районного нотаріального округу Пустовойтов Ілля Віталійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 01 листопада 2016 року в складі судді Данік Я.І., ухвалене у м. Путивль,

в с т а н о в и в:

24 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки загальною площею 4,649 га, що знаходяться на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, які вона успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 , отримавши Свідоцтво про право на спадщину за законом.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа, а тому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку «рілля», площею 3,482 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 01 листопада 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельні ділянки, «рілля» площами 1,334 га та 2,148 га, розташовані на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають істотне значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, позов ОСОБА_1 задовольнити частково, визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частину земельних ділянок, «рілля» площами 1,334 га та 2,148 га, розташовані на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вона має право на спадкування спірних земельних ділянок після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого першої черги разом із його дружиною ОСОБА_3 матір`ю позивача у справі ОСОБА_1 , був її син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак вона не була залучена до участі у справі.

Вказує, що рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27 лютого 2020 року, у справі за її позовом (№ 584/639/19) визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на спадщину від 14 липня 2006 року, видане ОСОБА_3 , державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори Анохіним О.В., реєстровий № 676, в частині успадкування нею після смерті ОСОБА_4 1/2 частини земельної ділянки 4,649 га, яка знаходиться на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області. При зверненні до нотаріуса за оформленням у власність земельної ділянки, у порядку виконання рішення суду, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 01 листопада 2016 року у цій цивільній справі № 584/1360/16-ц, за ОСОБА_1 визнане право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , на земельні ділянки площею 1,334 га та 2,148 га, розташовані на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Будучи відповідачем у зазначеній справі № 584/639/19, ОСОБА_3 умисно приховав наявність рішення у справі № 584/1360/16-ц, яке впливає на її права.

Крім того, в апеляційній скарзі заявляє клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 4000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу від сторін у справі до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Міненка Сергія Анатолійовича, який підтримав доводи скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 грудня 1996 року матір`ю ОСОБА_1 є ОСОБА_6 (російською) (а.с. 13).

ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 (а.с. 9).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 24 травня 2006 року (а.с. 14).

Із копії Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034520 вбачається, що ОСОБА_4 , який мешкав у с. Мазівка, належали на праві власності чотири земельних ділянки загальною площею 4,649 га, а саме: дві ділянки «рілля» площами 1,334 га та 2,148 га та дві ділянки «кормові угіддя» площами 0,656 га та 0,511 га, що знаходяться на території Мазівської сільської ради Путивльського району (а.с. 17).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 14 липня 2006 року, зареєстрованих в реєстрі за № 676 та № 678, а також витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 14 липня 2006 року, ОСОБА_3 успадкувала після смерті чоловіка ОСОБА_4 земельну ділянку площею 4,649 га, розташовану на території Мазівської сільської ради Путивльського району, належну йому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-СМ № 034520 та грошові вклади з нарахованими відсотками та компенсацією з рахунками № НОМЕР_3 , НОМЕР_4 у філії Буринського відділення Ощадного банку України № 3050/027/033 (а.с. 7-10).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 24 листопада 2008 року (а.с. 6).

Відповідно до інформаційних довідкок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та (заповіти/спадкові договори) інформація стосовно спадкодавця ОСОБА_3 відсутня (а.с. 11, 12).

Згідно з роз`ясненням Сумського обласного державного нотаріального архіву № 1283/01-23 від 08 вересня 2016 року ОСОБА_3 за життя не звернулась, як власник, для отримання Державного акта на право власності на земельну ділянку, і на даний час видати його немає можливості, оскільки вона померла (а.с. 18).

Відповідно до звіту про експертно-грошову оцінку вартість земельної ділянки загальною площею 3,482 га, розташованої на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, станом на 07 жовтня 2016 року становить 69640 грн (а.с. 19-26).

ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Путивльської ЖЕК (а.с. 15).

Приватним нотаріусом (довідка № 275/01-16 від 04 серпня 2016 року) ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно зіпсовано (а.с. 16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог і наявності підстав для їх задоволення.

Проте, такий висновок суду суперечить вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо не відмовилась від спадщини у порядку, визначеному ст. 1273 ЦУК України.

За правилами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Земельна ділянка площею 3,482 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, визнання права власності на яку в порядку спадкування за законом, є предметом спору у цій справі, належала на праві власності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснювалося за законом відповідно до положень статей 1258, 1261 ЦК України.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли дружина спадкодавця ОСОБА_3 , яка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та його син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був неповнолітнім на момент смерті спадкодавця.

Тобто, право власності на спірну земельну ділянку у порядку спадкування за законом набули ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , яка оформила своє право на спадщину та отримала відповідне свідоцтво від 14 липня 2006 року, посвідчене державним нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори Сумської області, за реєстровим № 676.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і її спадкоємцем став син ОСОБА_1 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і його спадкоємцем за законом є мати ОСОБА_2 , яка проживала разом з ним на час відкриття спадщини.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27 лютого 2020 року, справа № 584/639/19, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 30 вересня 2020 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 14 липня 2006 року, видане ОСОБА_3 державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори Анохіним О.В., реєстровий № 676, в частині успадкування нею після смерті ОСОБА_4 1/2 частини земельної ділянки площею 4,649 га, яка знаходиться на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області (а.с. 46-51).

Отже, звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 обґрунтовуючи порушення своїх прав рішенням суду про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку у порядку спадкування, фактично посилається на те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті свого сина ОСОБА_5 , який у свою чергу є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_4 і на час відкриття спадщини був неповнолітнім, від спадщини не відмовлявся, на день своєї смерті постійно проживав разом із матір`ю ОСОБА_2 .

За встановлених обставин та вимог закону, оскаржуваним рішенням, яке було ухвалене без залучення до участі у справі спадкоємця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 в якості відповідача, фактично вирішено питання щодо визнання права власності на частину земельної ділянки, яка належала на праві власності її сину, після смерті якого вона є спадкоємцем за законом першої черги, за ОСОБА_1 , чим порушено її законні права.

Як визначено змістом ст. 15 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 81 ЦПК України кожна особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та повинна довести порушення, невизнання чи оспорення прав саме вказаним нею відповідачем (відповідачами) та необхідність їх відновлення у визначений нею спосіб.

Відповідно до ст. ст. 42, 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позовом є матеріально-правова вимога позивача до відповідача (відповідачів), пред`явлена з метою судового захисту невизнаного, порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу в порядку, передбаченому процесуальним законодавством.

Правовими наслідками задоволення судом позову є зобов`язання відповідача (відповідачів) як особи, до якої позивачем пред`являється матеріально-правова вимога, вжити заходів до вчинення дій, утримання від вчинення дій та усунення обставин, що призвели до порушення, невизнання чи оспорювання права або охоронюваного законом інтересу шляхом, зазначеним у резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення, невизнання чи оспорювання його прав, свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами) та вказати на спосіб їх відновлення.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку «рілля», площею 3,482 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач пред`явив вимоги до Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, не врахувавши, що частина цієї земельної ділянки була успадкована ОСОБА_5 - сином колишнього власника ОСОБА_4 , спадкоємцем після смерті якого є мати ОСОБА_2 .

За таких обставин суд першої інстанції зобов`язаний був встановити коло спадкоємців після смерті ОСОБА_4 та роз`яснити позивачу положення статті 51 ЦПК України щодо кола відповідачів у справі та про необхідність залучення до справи належного відповідача чи співвідповідача, що можливо тільки за клопотанням позивача, бо позовні вимоги заявлені не до всіх належних відповідачів, а вирішення заявленого позивачем позову зачіпає право власності спадкоємця ОСОБА_2 .

Розглянувши справу, суд першої інстанції не визначився із повним суб`єктним складом спірних правовідносин і вирішив спір по суті, не сприяв з`ясуванню обставин справи, які мали значення для правильного її вирішення на підставі належних та допустимих доказів.

Отже, апеляційний суд дійшов до висновку, що оскаржуваним рішенням порушуються права та інтереси ОСОБА_2 , як спадкоємця за законом після смерті ОСОБА_5 1/2 частини земельної ділянки «рілля», площею 3,482 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. 51 ЦПК України не вирішив питання про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_2 та враховуючи, що відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених у суді першої інстанції, і позбавлений можливості вирішити питання про залучення до участі у справі в апеляційному суді співвідповідачів, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та те, що судовий збір за апеляційний перегляд справи був сплачений ОСОБА_2 , саме на її користь з позивача підлягає стягненню 1362 грн на відшкодування фактично понесених судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч.1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 376, ст.ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Скасувати рішення Путивльського районного суду Сумської області від 01 листопада 2016 року та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Мазівської сільської ради Путивльського району Сумської області, правонаступником якої є Новослобідська сільська рада Конотопського району Сумської області, третя особа приватний нотаріус Путивльського районного нотаріального округу Пустовойтов Ілля Віталійович, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1362 грн на відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді : В.І. Криворотенко

О.І. Собина