П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2021 року м. Київ

справа № 368/1437/19

провадження № 22-ц/824/4662/2021

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Іванової І.В. (судя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21 грудня 2020 рокуу складі судді Іванюти Т.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 рокуОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила збільшити розмір аліментів, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 грн. щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подання цієї позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 жовтня 2012 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що видано Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 06 жовтня 2012 року.

Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 .

Позивач зазначила, що спільне життя між нею та відповідачем не склалось, тому рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 23 грудня 2014 року шлюб між ними було розірвано.

Згідно рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 02 грудня 2014 року з відповідача було стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно.

Як вказала позивач, на даний час вона не в змозі утримувати малолітню дитину за кошти, які відповідач сплачує в якості аліментів, дитина відвідує дитсадок та часто хворіє, а сума в 1 000 грн. не забезпечує утримання дитини всім необхідним. Разом з тим, у відповідача, з часу стягнення аліментів, дохід значно збільшився, він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, яка дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина в значно більшому розмірі.

Отже, на підставі викладених обставин,ОСОБА_1 просила позов задовольнити.

Відповідач заперечуючи проти задоволення позову пояснив, що в нього не має фінансової можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі.

ОСОБА_2 зазначив, що він також матеріально допомагає своїм батькам пенсіонерам.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року позов задоволено часткового.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 4 000 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу вступу рішення в законну силу і до повноліття дитини.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання юридичної допомоги в сумі 8 000 грн., а також судовий збір в розмірі 840,80 грн. на користь держави.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими і ухвалити нове рішення, яким визначити розумний розмір аліментів у межах передбачених законодавством.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що він виконує рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 02 грудня 2014 року та сплачує аліменти.

Окрім задекларованого доходу, інших грошових надходжень він не отримує. Більш того, за 2020 рік його матеріальне становище значно погіршилось і він отримав всього 57 784 грн. У зв`язку з тяжким становищем він позбавлений права власності на автомобіль, постійного заробітку не має. Крім того, витрачає додатково кошти на допомогу своїм батькам.

Відповідач також вважає, що суд в основу оскаржуваного рішення поклав неналежні, недопустимі та недостовірні докази, які у своїй сукупності не дають підстав говорити про покращення його матеріального достатку, як підстави для збільшення розміру аліментів на утримання дитини та погіршення стану його здоров`я.

Позивач правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, у зв`язку з чим Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було видано Свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1 від 06 жовтня 2012 року.

Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 23 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

На даний час сторони проживають окремо, при цьому, малолітній син ОСОБА_3 проживає зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , позивачем у даній справі, та перебуває на її утриманні.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 02 грудня 2014 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно (а.с. 45).

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року у справі про адміністративні правопорушення № 754/4325/20 встановлено, що ОСОБА_2 є автомобільним самозайнятим перевізником, що надає послуги з перевезення пасажирів на таксі, обслуговування даних послуг здійснює виключно на автомобілі таксі, який відповідає всім діючим вимогам та технічним стандартам та має усі документи необхідні для даного виду діяльності (а.с. 106-110).

Згідно інформації, наданої ГУ ДПС у м. Києві Державної податкової служби України на запит районного суду, ФОП ОСОБА_2 до ДПІ у Деснянському районі ГУ ДПС у м. Києві було подано податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця: за 2017 рік загальна суму доходу становить 5 155 грн.; за 2018 рік - 75 112 грн.; за перше півріччя 2019 року - 4 330 грн. та за 2019 рік - 109 672,45 грн. (а.с. 70-71).

Судом також встановлено, що в квітні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні батька з дитиною, в якому зазначив, що він має матеріальну можливість забезпечувати сина всім необхідних. Під час розгляду в суді даного позову ОСОБА_2 повідомив суду, що має достатній дохід, житло та транспортний засіб для того щоб забезпечувати всім необхідним та дбати про фізичний та духовний розвиток дитини, він як люблячий батько хоче дбати про дитину та виконувати покладені на нього обов`язки.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» ).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (частина 1 статті 180 СК України).

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Так, звертаючись до суду із позовом про збільшення розміру аліментів ОСОБА_1 обґрунтувала підстави позову тим, що дитина відвідує дитсадок та часто хворіє, а сума в 1 000 грн. не забезпечує її утримання всім необхідним, тоді як у відповідача, з часу стягнення аліментів, дохід значно збільшився, він отримує заробітну плату, яка дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина в значно більшому розмірі.

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши збільшення витрат на утримання дитини, враховуючи його вік, стан здоров`я, збільшення мінімального розміру сплати аліментів з 30 % прожиткового мінімуму до 50 % прожиткового мінімуму, а також зміну матеріального стану ОСОБА_2 (останній є само зайнятою особою та за 2019 рік отримав дохід на загальну суму 109 672,45 грн.), дійшов обґрунтованого та законного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються із відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 .

Разом з тим, визначаючи розмір аліментів у 4 000 грн., суд першої інстанції не врахував, що таким чином, фактично перекладає обопільний обов`язок двох батьків щодо утримання дитини тільки на батька дитини, що суперечить принципам сімейного законодавства.

Тому, враховуючи вимоги чинного законодавства України, а також виходячи з інтересів неповнолітньої дитини, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині визначення розміру аліментів змінити, шляхом зменшення їх розміру до 3 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з часу вступу рішення в законну силу і до повноліття дитини.

Доводів спрямованих на спростування висновків суду в частині стягнення із відповідача судових витрат, понесених за надання правничої допомоги, матеріали справи не містять, тому рішення суду в цій частині слід залишити без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 21 грудня 2020 року змінити в частині визначення розміру аліментів, зменшивши їх з 4 000 грн. до 3 000 грн., а також в частині судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави, зменшивши його до 336,40 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: