Справа № 310/1314/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дубровської Н.М.

за участю секретаря судового засідання - Гоноболіної О.І.,

представника заявника - ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи - Дон В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бердянськ в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією родиною із спадкодавцем більше п`яти років до часу відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2021 року ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 01.07.2012 року по 22.02.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 . Заява обґрунтована тим, що заявниця є спадкоємицею на підставі заповіту після бабусі ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторо придбала квартиру та зареєструвала її у встановленому законом порядку. За життя спадкодавця ОСОБА_5 склала заповіт, так належну на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , остання заповіла гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 , в рівних частках кожній. 10 серпня 2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини спадкоємиці за заповітом ОСОБА_3 та заяви про прийняття спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України, на обов`язкову частку у спадщині, як пенсіонер за віком ОСОБА_2 у Бердянській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 392/2017, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_5 21 грудня 2017 року надійшла заява від чоловіка спадкодавиці ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , про відмову від спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Проте заява була написана ним від руки, справжність підпису на ній нотаріально не засвідчена, тому нотаріусом до уваги не прийнялася, у зв`язку з чим ОСОБА_9 , як чоловік спадкодавиці, є таким, що прийняв спадщину за законом згідно ст. 1241 ЦК України, так як був зареєстрований зі спадкодавицею на момент її смерті. Оформити спадкові права належним чином ОСОБА_4 не встиг, бо вже ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується довідкою Бердянського міськрайонного відділу ДРАЦС Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Зі спадкової справи № 252/2020 Бердянської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини від 22 лютого 2018 року звернулася ОСОБА_2 , разом з тим, роз`ясненням за № 1560/0214 від 19 вересня 2020 року, останній запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання із спадкодавцем.

Представник заявниці ОСОБА_1 у судовому засіданні 01.07.2021 року заяву підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечували.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

ОСОБА_3 є спадкоємицею на підставі заповіту після смерті своєї бабусі - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя ОСОБА_5 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області 24 червня 1992 року за реєстровим № 1-3298 та зареєстрованого Міжміським бюро технічної інвентаризації Бердянського Комунального господарства Запорізької області 07 серпня 1992 року придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

30 жовтня 1992 року за реєстровим номером № 1-6345 Бердянською державною нотаріальною конторою Запорізької області, було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_5 . Відповідно до вищевказаного документу, належну на праві власності квартиру АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 заповіла гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 , в рівних частках кожній.

10 серпня 2017 року на підставі заяви про прийняття спадщини спадкоємиці за заповітом ОСОБА_3 та заяви про прийняття спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України, на обов`язкову частку у спадщині, як пенсіонер за віком ОСОБА_2 у Бердянській державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа № 392/2017, щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_5 .

21 грудня 2017 року надійшла заява від чоловіка спадкодавиці ОСОБА_5 ОСОБА_4 , про відмову від спадщини за законом, відповідно до ст. 1241 ЦК України. Проте заява була написана ним від руки, справжність підпису на ній нотаріально не засвідчена, тому нотаріусом до уваги не прийнялася, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , чоловік спадкодавиці, є таким, що прийняв спадщину за законом згідно ст. 1241 ЦК України, так як був зареєстрований зі спадкодавицею на момент її смерті.

Оформити спадкові права належним чином ОСОБА_4 не встиг, бо вже ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується довідкою Бердянського міськрайонного відділу ДРАЦС Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Зі спадкової справи № 252/2020 Бердянської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини від 22 лютого 2018 року звернулася ОСОБА_2 , разом з тим, роз`ясненням за № 1560/0214 від 19 вересня 2020 року, останній запропоновано звернутися до суду для встановлення факту проживання із спадкодавцем.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

ОСОБА_3 за свої кошти здійснювала поховання ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією про оплату ритуальних послуг.

Також, в матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за якими вказані особи підтверджують факт проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 . Вказані заяви посвідчено керівником КП БМР «Житлосервіс-2а» Тітенкової А.П.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтвердили обставини, викладені в заяві та не спростували факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 01.07.2012 року по 22.02.2018 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, ОСОБА_14 пояснила, що ОСОБА_3 являється її невісткою, протягом тривалого часу, а саме з 2012 року по березень 2018 року проживала за адресою АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_5 та її чоловіком ОСОБА_4 . Допомагала їм з домашнім господарством, опікувала їх, допомагала з лікуванням. Після смерті бабусі ОСОБА_5 залишилася проживати разом з ОСОБА_4 та також його доглядала, після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснювала витрати на його поховання.

ОСОБА_13 пояснила суду, що була сусідкою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протягом дуже тривалого часу. Добре знає ОСОБА_3 , яка являється її хресницею. Підтвердила ту обставину, що ОСОБА_3 з 2012 року по березень 2018 року проживала за адресою АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Пояснила, що у них були гарні відносини, ОСОБА_3 здійснювала оплату лікування і бабусі і ОСОБА_4 , опікувалась ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1264 Цивільного кодексу України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Із роз`яснень викладених у. п. п. 2, 23 Постанови Пленуму ВСК України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, слідує, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, у силу вимог ч.1 ст.1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то вона звертається до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з частиною 2 статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України та роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, суд вважає, що заявницею надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин заяви. Також вказані обставини знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.4, ст.ст.258-259, 263, 264-265, 273, 354 ЦПК України (в редакції 2017 року), суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 01 липня 2012 року по 22 лютого 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , тобто більше п`яти років.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 06 липня 2021 року.

Суддя Н. М. Дубровська