ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/429/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року (суддя Салоїд Н.М.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що до нього звернувся відповідач з метою отримання банківських послуг, підписав заяву б/н від 21.08.2017, згідно якої отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань, внаслідок чого станом на 13.08.2020 має заборгованість перед банком на загальну суму 16 762,20 грн., яка складається із:

- 11 251,83 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 11 251,83 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 802,59 грн. заборгованість за простроченими відсотками;

- 4707,78 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 21.08.2017 у розмірі 16 762,20 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 500 грн. заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 , 21.08.2017 року, а також судові витрати в сумі 62,70 грн., а всього 562,70 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, в іншій частині рішення залишити без змін, стягнути з відповідача судові витрати.

Вважає, що суд першої інстанції неповно та не всебічно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що до суду була надана копія заяви, у якій відповідач особистим підписом засвідчив, що згоден, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, та зобов`язався самостійно знайомитися з Правилами та Умовами на сайті Приватбанку. Відсутність підпису позичальника на Умовах, Правилах та Тарифах не свідчить про те, що позичальник не був ознайомлений з ними, не означає договірних правовідносин. Відповідач після отримання картки користувався карткою, отримував кредитні кошти. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

З виписки по руху коштів вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором.

На думку апелянта не відповідає дійсним обставинам справи висновок суду про те, що відповідачем фактично отримано грошові кошти у розмірі 500 грн. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту (фактично отриманими коштами) в сумі 11 251,83 грн. Так, сума заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту постійно змінюється в залежності від використання відповідачем кредитних коштів та внесення ним платежів на погашення заборгованості. З виписки по руху коштів вбачається, що відповідач не лише користувався кредитним лімітом, а й користувався послугою «Миттєва розстрочка», що призвело до виникнення заборгованості саме у тому розмірі, що заявлено Банком.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначає, що місцевий суд всупереч ст. 1054 ЦК України відмовив у стягненні частини заборгованості за тілом кредиту, дійшовши помилкових висновків про отримання відповідачем кредитних коштів у меншому розмірі.

Відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту місцевий суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність Банку, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.

Суд також безпідставно відмовив у стягненні прострочених відсотків та нарахованих відсотків за ст. 625 ЦК України. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019, згідно п. 2.1.1.2.12. сторони дійшли згоди, що в разі порушення клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту, він зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту у розмірі:

- 86,4% - для картки «Універсальна»;

- 84% - для картки «Універсальна Голд».

Відзиву на апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду від учасників справи не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 21 серпня 2017 року відповідач звернувся до позивача з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, виявивши бажання укласти з банком договір про надання банківських послуг (а. с. 14).

Відповідно до наявної у справі довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за укладеним між сторонами кредитним договором відповідачу було встановлено кредитний ліміт 300 грн., видано кредитну картку, який згодом було збільшено до 500 грн., що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» (а. с. 12).

В матеріалах справи наявний наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором б/н від 21.08.2017, укладеним між АТ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем, станом на 13.08.2020 року, в якому зазначено, що на вказану дату заборгованість відповідача перед позивачем складає 16 762,20 грн., зокрема заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 11 251,83 грн., заборгованість за простроченими відсотками 802,59 грн., а також нарахована заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 4 707,78 грн. (а. с. 9-11).

Крім того, в обґрунтування позовних вимог Банком надано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 16) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 17-64).

Відмовляючи в частині позовних вимог, суд виходив з того, що надані позивачем в якості доказів витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача як позичальника, дати складання/затвердження. Відсутність цих реквізитів виключає можливість переконатися в тому, чи справді саме викладені в них умови мали на увазі сторони, укладаючи кредитний договір, чи був відповідач з ними належно ознайомлений і саме на таких умовах погоджувався отримати кредит.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

На думку суду не підлягає до стягнення решта суми, що включена до так званої простроченої заборгованості за прострочене тіло кредиту, що перевищує кредитний ліміт, оскільки збільшений розмір ліміту становив лише 500 грн., тому логічним є те, що прострочити можна лише той розмір коштів, розмір яких надано позичальнику у позику. Тому вірогідно, що до означеної суми включені відсотки, котрі простроченим тілом кредиту не являються та на сплату таких відповідач не погоджувався.

В підписаній відповідачем анкеті-заяві не міститься жодних умов щодо сплати відсотків, неустойки, яка може бути застосована банком в разі порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, а надані позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку суд не може вважати частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не містять підпису позичальника.

Однак, з таким висновком частково не погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, є фінансовою послугою (п.6 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.6 цього Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами підприємницької діяльності на підставі договору. Договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта підприємницької діяльності; 3) прізвище, ім`я і по батькові фізичної особи, яка отримує фінансові послуги, та її адресу; 4) найменування, місцезнаходження юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із норм ст.547 ЦК України слідує, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження вказаних обставин АТ КБ «ПриватБанк» надало: розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на за договором б/н від 21.08.2017, укладеним між АТ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем, станом на 13.08.2020 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 16) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а. с. 17-64), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 21серпня 2017 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Проте, підписана відповідачем анкета-заява від 21 серпня 2017 року не містить процентної ставки за використання наданих кредитних коштів.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/ та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, розмір обов`язкового щомісячного платежу, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку 50 років, а також інші умови.

Названі документи не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги з тарифів та умов розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретно запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то наданий АТ КБ «Приватбанк» розрахунок заборгованості щодо розміру відсотків є неналежним доказом в цій частині позовних вимог.

Однак, з висновком суду про недоведеність банком позову в частині стягнення тіла кредиту погодитись не можна, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності.

Зважаючи на те, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, банк вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення боргу, просив стягнути заборгованість в розмірі 16762 грн. 20 коп., з яких тіло кредиту 11251 грн. 83 коп. та прострочене тіло кредиту 11251 грн. 83 коп.

Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Вищевказаного суд першої інстанції не врахував та не звернув на увагу на ту обставину, що згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості (а.с.9-11), сума фактично отриманих позичальником коштів, починаючи за період з 21 серпня 2017 року та до 13 серпня 2020 року, коли кредитор затвердив розрахунок кредитної заборгованості, (третя графа розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів»), в загальному розмірі склала 7825 грн. 08 коп.

В той же час, в графі розрахунку заборгованості від 13.08.2020 року «Сума погашення за наданим кредитом» Банком зазначені кошти, які у вказаний період різними платежами повертались відповідачем позивачу на погашення заборгованості і загальна сума у підрахунку у загальному розмірі за відповідний період з 21 серпня 2017 року та до 13 серпня 2020 року, склала 4959 грн. 87 коп.

Таким чином, станом на дату звернення до суду у позичальника перед Банком виникла заборгованість з фактично отриманих та неповернутих коштів у загальному розмірі 2865 грн. 21 коп. (7825 грн. 08 коп. 4959 грн. 87 коп.), а не 11251 грн. 83 коп. Судом задоволено позов на 500 грн., тому з відповідача слід стягнути 2365 грн. 21 коп.

З огляду на вищевказане Хмельницький апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції, обґрунтовано відмовивши у стягненні з відповідача відсотків за користування кредитом та простроченого тіла кредиту, неповно з`ясував обставини справи та безпідставно відмовив у стягненні з відповідача на користь Банку різниці фактично отриманих та неповернутих коштів у загальному розмірі 2365 грн. 21 коп., у зв`язку із чим оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні в цій частині позову та судових витрат підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь Банку підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору, понесені в суді першої та апеляційної інстанції пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, судами першої та апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги у загальному розмірі 2865 грн. 21 коп., що становить 17,09% від заявлених вимог.

При зверненні до апеляційного суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» повинно було сплатити 3059 грн. 04 коп.

Судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги у розмірі 2365 грн. 21 коп.

Тому з урахуванням загальної суми задоволених вимог у судах першої та апеляційної інстанції на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 882 грн. 02 коп. (2102+3059,04) х 17,09 :100.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 грудня 2020 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення тіла кредиту та стягнення судових витрат скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в цій частині задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області 10.11.2000, на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) 2365,21 грн. заборгованості в частині стягнення тіла кредиту за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 21.08.2017 та судовий збір у розмірі 882 грн. 02 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 31 березня 2021 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк