ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1624/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" березня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ОТП Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АСАП» про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним.

24.03.2021 представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову, шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до будь-яких реєстрів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 99, 60 кв. м., у тому числі, але не виключно, пов`язані із проведенням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації обтяжень речових прав.

Зваживши доводи заяви, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 153 ч. 5 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

З позовної заяви вбачається, що предметом спору є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги б/н від 10.07.2020, укладеного між Акціонерним товариством "ОТП Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АСАП", яким було відступлено право вимоги АТ "ОТП Банк" за кредитним договором № ML-001/009/2008 від 30.01.2008.

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що договір про відступлення права вимоги за Кредитним договором б/н від 10.07.2020 є недійсним з підстав грубого порушення законодавства України при його укладенні, зокрема в силу положень ст. ст. 203, 215, 227 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України). В той же час, виконання зобов`язань за Кредитним договором між ОСОБА_1 та АТ "ОТП Банк" було забезпечено договором іпотеки № РМЬ-001/009/2008 від 30 січня 2008 року (далі також - Договір іпотеки).

Предметом іпотеки є двокімнатна квартира Позивача, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99, 60 кв. м.

Одночасно із відступленням права вимоги за Кредитним договором, на підставі Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 10.07.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О., і зареєстрованим в реєстрі за № 2282, Відповідач-1 також відступив Відповідачу-2 право вимоги за Договором іпотеки.

Позивач вказує, що існує ризик втрати її права власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 99,60 кв.м., що є предметом договору іпотеки від 10.07.2020.

Враховуючи предмет позову, а саме визнання недійсним договору відступлення прав вимоги за кредитним договором, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову, обрані стороною позивача в межах розгляду вказаної справи, не відповідають заявленим позовним вимогам, на забезпечення яких вони вживаються, відтак в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149 - 154, 157 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суду міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

СУДДЯ: