Справа № 297/2250/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Адамчо К.С., з участю представника позивача за довіреністю - адвоката Дорош І.І., представника третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором - адвоката Поповича Ш.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Івашкович Оксани Михайлівни, треті ооби без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поновлення порушених прав,

в с т а н о в и в:

АТ «Альфа - Банк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Івашкович О. М. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45201008 від 24.01.2019 року приватного нотаріуса Івашкович О.М. та поновлення в державному реєстрі запису про іпотеку 29993142 від 20.09.2006 року та заборони, які були скасовані приватним нотаріусом Івашкович О.М. на нежитлову будівлю, загальною площею 115,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що 30.05.2008 року АКБ соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_3 уклали договір кредиту № 08/299/26, відповідно до якого банк надав відповідачу ОСОБА_3 кредит у сумі 36 500 доларів США, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором. 3 метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 30.05.2008 року між кредитором та іпотекодавцем ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір №08/299/26, відповідно до якого останній передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 115,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належало іпотекодавцю на праві приватної власності.

31.03.2017 року Берегівським районним судом було винесено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності ПАТ Укрсоцбанк» на предмет іпотеки. Також 25 квітня 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» отримано виконавчий лист, яким в рахунок часткового погашення заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №08/299/26 - звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності ПАТ Укрсоцбанк» на предмет іпотеки - нежитлову будівлю, загальною площею 115,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно рішення №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року було прийнято рішення щодо припинення Акціонерного Товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» згідно якого правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року.

На виконання рішення суду від 31.03. 2017 року АТ «Альфа Банк» звернувся до приватного нотаріуса для здійснення реєстрації права власності на майно. Однак з відповіді приватного нотаріуса Баранової Ж.В. від 18.08.2020 р. стало відомо, що приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М. здійснено незаконну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 45201008 від 24.01.2019 р.) відносно нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, а саме: нежитлової будівлі, загальною площею 115,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В результаті даної незаконної реєстрації, відповідачі зняли заборони відчуження з нерухомого майна, виключили записи про іпотеку, здійснили реєстраційні дії по відчуженню нерухомого майна на користь іншої особи.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 227523753 від 09.10.2020 року, предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу належить ОСОБА_1 .

Позивач зазначив, що відповідно до умов іпотечного договору, іпотекодавець ОСОБА_3 зобов`язаний був без попередньої згоди іпотекодержателя жодним чином не відчужувати, не обтяжувати та не передавати предмет іпотеки третім особам, зокрема не продавати його, не передавати у користування, у іпотеку, у довірчу власність, не вносити його у спільну діяльність та відповідно до ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець виключно на підставі згоди іпотекодержателя мав право, зокрема, відчужувати предмет іпотеки.Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV із змінами та доповненнями та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, клієнти мають право на зняття заборони з іпотеки - лише після повного виконання грошових зобов`язань перед банком.

Так, АТ «Альфа Банк» не звертався до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М. із заявою про припинення іпотеки (зняття заборон в реєстрі іпотек), однак нотаріус прийняла рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень, індексний номер: 45201008 від 24.01.2019 року, припинила обтяження про заборону відчуження нерухомого майна.

У зв`язку з вищевказаним, позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45201008 від 24.01.2019 року, є не дійсним, протиправним і таким, що порушує право позивача, тому просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45201008 від 24.01.2019 р., державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович Оксана Михайлівна, та поновити в державному реєстрі запис про іпотеку 29993142 від 20.09.2006 року, та заборону, які були скасовані приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М. на нежитлову будівлю, загальною площею 115,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідачів на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн..

Ухвалою суду від 11.01.2021 року залучено до участі у цивільній справі за позовом Акціонерного Товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Івашкович О.М. про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поновлення порушених прав, в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 53-54).

03.02.2021 року третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 надав письмові пояснення у справі, згідно яких просив у задоволені позову АТ «Альфа-Банк» відмовити повністю, зазначив, що позивач 24.01.2019 року, коли було знято заборону, не був іпотекодержателем майна, оскільки права та обов`язки АТ «Укрсоцбанку» перейшли до позивача тільки 15.10.2019 року. При цьому, доказів того, що АТ «Укрсоцбанк» не звертався про припинення вказаного обтяження позивач не надав. Згідно інформації приватного нотаріуса Мирончук О.В., яка базується на даних, які містяться в державному реєстрі, підставою припинення обтяжень нотаріусом Івашкович О.М. спірного нерухомого майна був лист-повідомлення АТ «Укрсоцбанку» №987/19 від 17.09.2018 року, а отже твердження позивача про безпідставність дій ОСОБА_4 є надуманим. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів обґрунтованості своїх позовних вимог. Позивачем не подано суду жодних доказів протиправності дій ОСОБА_4 .. Позивач подав до суду копію виконавчого листа 25.04.2017 року, однак згідно інформації Берегівського районного відділу державної виконавчої служби ПЗМУМЮ №535/19.1-38 від 20.01.2021 року встановлено, що виконавчий лист по справі №297/537/17 до виконання не було пред`явлено. Отже, оскільки згадане рішення (виконавчий лист) не був пред`явлений до виконання вчасно, у відповідності до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», тому ані АТ «Укрсоцбанк», ані АТ «Альфа-Банк» не мають право на спірне нерухоме майно, оскільки таке право у них не виникло.

Третя особа ОСОБА_1 також зазначив, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч. 1 ст. 388 ЦК України).

Згідно законодавства право власності АТ «Укрсоцбанк» на спірне майно могло виникнути тільки після належної державної реєстрації такого права, а тому на момент укладення договору купівлі-продажу 17.09.2019 р. з ОСОБА_3 він, ОСОБА_1 , був добросовісним набувачем і, таким чином, його право власності на вказане майно на даний час не скасовано та не оскаржено до суду, а тому будь-які дії, які суд вчинить відносно спірного майна не встановлено законом порядку буде порушенням законодавства (а.с. 73-75).

03.02.2021 року третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_2 надала письмові пояснення у справі, згідно яких 04.11.2019 між ОСОБА_1 та нею укладено іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передав їй, ОСОБА_2 , в іпотеку нежитлові будівлі в АДРЕСА_1 . Підставою передачі вказаного майна в іпотеку є договір позики між ними від 04.11.2019 року. Предмет договору позики ОСОБА_1 на даний час їй не повернув, тому вказане нерухоме майно виступає гарантією повернення їй коштів, які надала як позику. Отже, всі спори, які стосуються права власності ОСОБА_1 на згадане майно мають безпосереднє відношення до неї та її прав як позикодавця. Задоволення позовних вимог позивача можуть призвести до позбавлення ОСОБА_1 права власності на предмет іпотеки, що у свою чергу призведе до порушення її прав як особи, яка не має жодного відношення до дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. Просила також у задоволені позову АТ «Альфа-Банк» відмовити повністю, з тих самих підстав, що і ОСОБА_1 (а.с. 92-94).

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги АТ «Альфа-Банк»підтримала в повному обсязі з підстав вкладених у позовній заяві та пояснила, що АТ «Альфа-Банк», як іпотеко держатель, повинен був стати власником нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 115,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак не встигло зареєструвати право власності на нерухоме майно, оскільки звернувшись до нотаріуса з цією метою, стало відомо, що 24.01.2019 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М. здійснено незаконну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 45201008 відносно вказаного нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, в результаті чого, було знято заборону відчуження з нерухомого майна, виключено записи про іпотеку, та потім здійснено реєстраційні дії по відчуженню нерухомого майна на користь іншої особи.

Відповідачі ОСОБА_3 та приватний нотаріус Івашкович О. М. в судове засідання не з`явилися, відзиви на позовну заяву не подавали.

Також в судове засідання не з`явилися треті особи.

Представник третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором - адвокат Попович Ш.О. в судовому засіданні підтримав письмові пояснення третіх осіб, заперечив щодо позову АТ «Альфа-Банк», оскільки поданий банком позов є неналежним способом захисту своїх прав, та у разі задоволення позову не зрозуміло, що буде з договором купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .. Крім того, представник зазначив, що позивачем не надані докази про те, що АТ «Укрсоцбанк» або АТ «Альфа-Банк» не отримували кошти в погашення кредитної заборгованості від ОСОБА_3 .. Крім того, по факту можливої незаконної діяльності приватного нотаріуса Івашкович О.М. не проводилося жодне службове розслідування та не порушено кримінальне провадження. Представник також зазначив, що в разі задоволення позову будуть порушені законні права третіх осіб ОСОБА_1 , як добросовісного набувача, та ОСОБА_2 , як іпотекодержателя.

Заслухавши пояснення представників та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі.

30.05.2008 року Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», та ОСОБА_3 уклали договір про надання невідновлювальної кредитної лінії № 08/299/26, відповідно до якого відповідачу ОСОБА_3 надано кредит у сумі 36 500 доларів США зі сплатою 14% річних та комісій з кінцевим терміном погашення до 29.05.2018 року (а.с. 5-8).

3 метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 08/299/26, 30.05.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_3 був укладений іпотечний договір №08/299/26, відповідно до якого останній передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 115,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с. 11-12).

Заочним рішенням Берегівського районного суду від 31.03.2017 року позов ПАТ Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 08/299/26 від 13.05.2008 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки нежитлову будівлю загальною площею 115 кв. м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . За рахунок ринкової вартості предмета іпотеки в розмірі 108445 гривень задоволено вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» щодо часткового погашення боргу за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії № 08/299/26 від 13.05.2008 року, в сумі заборгованості 108445 гривень, зокрема вимог щодо сплати частини простроченої заборгованості по відсотках в розмірі 4030,47 доларів СІЛА, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 24 лютого 2017 року становить 108 445 гривень (а.с. 14-16).

Згідно рішення №5/2019 від 15 жовтня 2019 року було припинено Акціонерне Товариство «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК» згідно якого правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникло у Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» (а.с. 34-30, 31-38).

Згідно до правової позиції, викладеної в Постанові ОП КГС ВС від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18 відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Пункт 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Отже, виходячи з викладеного суд констатує, щопозивач АТ «Альфа-Банк» як правонаступник АТ «Укрсоцбанк», який припинив свою діяльність шляхом приєднання до позивача, на підставі рішення Берегівського районного суду від 31.03.2017 року є власником нежитлової будівлі, загальною площею 115,00 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 9 ч. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Статтею 12 вказаного Закону у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

18.08.2020 року приватний нотаріус Баранова Ж.В. письмово повідомила АТ «Альфа-Банк» щодо неможливості реєстрації права власності за АТ «Альфа-Банк» на нежитлову будівлю, на підставі заочного рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 31.03.2017 року, по справі №297/537/17, оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 18 серпня 2020 року власником нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , підстава: договір купівлі-продажу, посвідчений 17.09.2019 року приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу Мирончук О.В., в реєстрі за №2933.

У зв`язку з цим керуючись п.5 ч. 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», враховуючи наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, відсутні підстави для реєстрації за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» права власності на нежитлову будівлю (а.с. 19).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М. 24.01.2019 року здійснено реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 45201008 (припинено іпотеку та обтяження) відносно нерухомого майна, яке було предметом іпотеки, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 20-23).

Згідно наданого третьою особою договору купівлі-продажу від 17.09.2019 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 нерухоме майна, а саме нежитлову будівлю загальною площею 115,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 84-86).

04.11.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір до договору позики від 04.11.2019, згідно якого ОСОБА_1 з метою забезпечення належного виконання зобов`язання з договору позики передав у іпотеку ОСОБА_2 нерухоме майна, а саме нежитлову будівлю (магазин) загальною площею 115,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 95-103).

Крім того, приватний нотаріус Мирончук О.В. у своєму повідомленні від 01.02.2021 року адресованому ОСОБА_1 на його звернення, повідомила, що нею при укладанні договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна було здійснено перевірки наявності обтяжень щодо нерухомого майна. Відповідно до інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, обтяження (заборона відчуження та іпотека) були припиненні приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М., 24.01.2019 року. Підставою для припинення обтяження зазначено лист-повідомлення «Комінвестбанк» від 24.01.2019 року № 987/19. Однак відповідно до заяви про реєстрацію припинення обтяження, зареєстрованою приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М., підставою припинення обтяження зазначено лист-повідомлення, видане 17.09.2018 АТ «Укрсоцбанк» № 987/19. До заяви про припинення обтяження скановану копію листа-повідомлення №987/19 не долучено (а.с. 76).

При цьому, судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, підставою для державної реєстрації припинення іпотеки між іпотекодержателем «Укрсоцбанк» та іпотекодавцем ОСОБА_3 вказано «лист-повідомлення, серія та номер: 987/19, виданий 17.09.2018, видавник: Укрсоцбанк», а підставою для державної реєстрації припинення обтяження заборони на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , вказано «серія та номер: лист-повідомлення, виданий 17.09.2018, видавник: Комінвестбанк» (а.с. 21).

Суд констатує, що обтяження було припинено приватним нотаріусом на житловий будинок, а не на нежитлове приміщення, та відомості про основне зобов`язання, по якому припинено обтяження вказано «договір іпотеки, серія та номер: 6444, виданий 19.09.2006, видавник: Секереш О.М. (а.с. 21). Позивачем не вказано у позовних вимогах як підставу своїх вимог вказаний договір іпотеки та долучено інший іпотечний договір №08/299/26 від 30.05.2008 року, між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , предметом іпотеки якого є нежитлова будівля в АДРЕСА_1 , що був посвідчений та накладено заборону відчуження нотаріусом Похил Н.М.. Тобто, позивач оспорює припинення обтяження на інше нерухоме майно, за іншим договором іпотеки, ніж по якому приватний нотаріус Івашкович О.М. прийняла рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень 24.01.2019 року.

Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

За таких обставин, судом встановлено, що позивачем належно не доведено, що приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Івашкович О.М. 24.01.2019 року без передбачених на те законом підстав припинила обтяження - заборону відчуження та іпотеку відносно нерухомого майна, яке було предметом іпотеки, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , індексний номер: 45201008.

В свою чергу доказів на спростування факту подачі заявиприватному нотаріусу Івашкович О.М., що стала підставою для припинення обтяження, а саме лист-повідомлення від 17.09.2018 року АТ «Укрсоцбанк» №987/19 позивачем суду також не надано.

При цьому, позивач безпідставно стверджує, що така заява АТ «Альфа-Банком» не подавалась, проте доказів того чи така заява не подавалась АТ «Укрсоцбанком» за №987/19, позивач також не надав. Так, станом на час вчинення реєстраційної дії 24.01.2019 року іпотеко держателем та власником майна був АТ «Укрсоцбанк», а не АТ «Альфа-Банк»

Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_3 відчужив вищевказане нерухоме майно третій особі ОСОБА_1 , а той в свою чергу уклав іпотечний договір із ОСОБА_2 , предметом якого є знову ж таки вказане майно (а.с. 84-86, 95-103).

Орган реєстрації - приватний нотаріус, ОСОБА_6 , відмовився реєструвати право власності Акціонерного товариства «Альфа-Банк», оскільки таке право вже було зареєстровано за іншою особою яка, можливо, була добросовісним набувачем. Якби орган реєстрації зареєстрував право власності банку, то інша особа була б позбавлена свого майна, причому за відсутності судового рішення проти неї. Тоді ця особа вправі була б звернутися до ЄСПЛ на підставі статті 1 Першого протоколу до Конвенції (порушення права на мирне володіння майном).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.05.2020 року у справі 916/1608/18 зазначила, що однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункти 115, 116), від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункт 98).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 року у справі 488/5027/14-ц звернула увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

Функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Гарантування державою об`єктивності, достовірності, повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження й обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав є загальними засадами цієї реєстрації (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Цей припис слід розуміти так, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

На підставі такого рішення суду для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, не потрібно окремо скасовувати запис про державну реєстрацію права власності за відповідачем.

Відтак, пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до правової позиції викладеної в Постанові КГС ВС від 23.06.2020 у справі № 922/2589/19: належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Судом встановлено, що позивач, як власник нерухомого майна - нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 , згідно рішення Берегівського районного суду від 31.03.2017 року, вимогу про витребування майна до ОСОБА_1 не ставить. Також АТ «Альфа-Банк» вимоги про скасування рішення приватного нотаріуса Мирончук О.В., як як державного реєстратора про державну реєстрацію прав ОСОБА_1 , у володінні якого знаходиться спірне нерухоме майно, не заявив.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги Акціонерного Товариста «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 , приватного нотаріуса Івашкович О.М., треті ооби без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поновлення порушених прав, не є належним способом захисту прав АТ «Альфа-Банк», як позивача, оскільки таким належним способом захисту права відповідала б вимога про витребування від ОСОБА_1 нерухомого майна, та у зв`язку з недоведеністю обґрунтування вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Івашкович О.М. від 24.01.2019 року, індексний номер:45201008.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України,

р і ш и в:

В задоволенні позову Акціонерного Товариства «Альфа - Банк», яке розташоване за адресою м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, , до ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , приватного нотаріуса Івашкович О. М., яка здійснювала свою діяльність за адресою м. Ужгород, вул. Духновича, 1/3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, поновлення порушених прав - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Берегівський районний суд до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гал Л. Л.