Справа № 172/424/21
Провадження № 2/172/303/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.2021 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Глушко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та процентів,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 серпня 2019 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики, оформлений розпискою, за яким ОСОБА_2 взяла у нього в борг 310 доларів США під 10% від суми боргу з зобов`язаннями повернути гроші через два місяці, тобто 05.10.2019 року.

Крім того 07 вересня 2019 року між ним та ОСОБА_2 був уладений договір позики, оформлений розпискою, за яким ОСОБА_2 взяла у нього в борг 2690 доларів США під 10% в місяць від суми боргу.

Отримані відповідачем гроші у борг за вказаними вище розпискими, що за своєю правовою природою є договорами позики, станом на дату подання позову повернуто не було. Просив стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики від 05.08.2019 року - 8593,36 грн. - сума основного боргу; 859,34 грн. - проценти за договором позики; 411,77 грн., - 3 % річних, а всього 9864,47 грн., за розпискою від 07.09.2019 року - 74568,15 грн. - сума основного боргу; 134 222,66 грн. - проценти за договором позики; 398,38 грн. - 3 % річних, а всього 209 189,19 грн. та сплачений судовий збір.

Ухвалою судді від 09.06.2021 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Відповідачка про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про відмітку "адресат відмовився" в отриманні судової повістки.

На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст.247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 05 серпня 2019 року ОСОБА_2 написала розписку про те, що вона зобов"язується повернути борг ОСОБА_1 , який взяла 05.08.2019 року в сумі 310 (траста десять) доларів США під 10% на два місяці (а.с.6).

Крім того, 07.09.2019 року ОСОБА_2 написала розписку про те, що вона зобов"язується повернути борг ОСОБА_1 , який взяла 07.09.2019 року в сумі 2690 (дві тисячі шістсот дев`яносто) доларів США під 10% в місяць (а.с.7).

Відповідно до вимог статей 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей; позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув позику ані в установлений договором термін, ані в подальшому.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 370-1 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач у визначені договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, вимоги позивачки щодо повернення суму позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені ст.625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Враховуючи зазначене, 3% річних, передбачені частиною другою ст.625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого, зокрема, є також нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено договором.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, з урахуванням встановлених судом обставин та обставин визнаних сторонами, суд вважає, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума боргу за розпискою від 05.08.2019 року - 8593,36 грн. - сума основного боргу; 859,34 грн. - проценти за договором позики; 411,77 грн., - 3 % річних, а всього 9864,47 грн.,

- за розпискою від 07.09.2019 року - 74568,15 грн. - сума основного боргу; 134 222,66 грн. - проценти за договором позики; 398,38 грн., - 3% річних, а всього 209 189,19 грн. та сплачений судовий збір.

На підставі ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 10, 13, 81,141, 258, 263, 265, 273, 280-283, 354 ЦПК України, ст.ст. 192, 524, 526, 533, 625, 1046-1050 ЦК України суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та процентів задовольнити .

2. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 грошові кошти за договором позики від 05.08.2019 року у розмірі 9864 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 47 копійок яка складається з: 8593,36 грн. - сума основного боргу; 859,34 грн. - проценти за договором позики; 411,77 грн., - 3 % річних.

3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 грошові кошти за договором позики від 07.09.2019 року, у розмірі 209 189 (двісті дев`ять тисяч сто вісімдесят дев`ять) гривень 19 копійок, яка складається з: 74 568,15 грн. - сума основного боргу; 134 222,66 грн. - проценти за договором позики; 398,38 грн., - 3 % річних.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2190 (дві тисячі сто дев"яносто) гривень 50 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Васильківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Битяк