Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/73/21
Провадження № 2/273/83/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И В:

15.01.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , просить ухвалити рішення, яким виселити відповідача ОСОБА_2 з належного їй на праві приватної власності будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та зняти його з реєстрації місця проживання у цьому будинку.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі - продажу ВКВ № 497556 від 24.12.2007 року. В даному будинку разом із позивачем зареєстровані: відповідач - син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; невістка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; внучка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Із зазначених осіб у будинку фактично проживає позивач та відповідач. Починаючи з 2010 року відповідач веде антигромадський та аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, приходить до будинку в нетверезому стані, часто влаштовує сварки та навіть бійки, псує майно, продає побутові речі з будинку, а гроші витрачає на придбання алкогольних напоїв, принижує її перед сусідами та родичами, погрожує фізичною розправою, підпалом будинку. Позивач неодноразово викликала працівників поліції для захисту від неправомірних дій сина. Останнім часом проживання разом з сином в одному будинку стало зовсім нестерпним. В результаті зазначених обставин стан її здоров`я значно погіршився, вона часто хворіє, тому звернулася до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі зіславшись на обставини викладені у позовній заяві, крім того додатково пояснила, що проживає в житловому будинку з відповідачем ОСОБА_2 , який систематично зловживає алкогольними напоями, ображає її нецензурними словами, зробив життя неможливим, не допускає її до плити, не оплачує комунальні послуги, раніше укладену угоду порушує, ламає меблі, б`є посуд, хапає сокиру, погрожує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином судовою повісткою, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що його брат ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю в одному житловому будинку, систематично скандалить та не дає їй спокою. Пошкоджує майно, розламав стільці та стіл. Після скандалів у матері погіршився стан здоров`я.

Суд, вислухавши позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі - продажу серії ВКВ № 497556 від 24.12.2007 року. Право власності зареєстроване у встановленому законом порядку у приватного нотаріуса Баранівського районного нотаріального округу (а.с. 9, 10).

В даному будинку зареєстровані: позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 ; відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; невістка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; внучка ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними довідки Кам`янобрідської селищної ради Баранівського району Житомирської області № 15 від 11.01.2021 року (а.с. 18).

Відповідач є сином позивача, що стверджується вищенаведеною довідкою, а також належними доказами долученими до матеріалів справи.

За даними постанови Баранівського районного суду Житомирської області від 26.11.2020 року, відповідача ОСОБА_2 визнано винним за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Адміністративні правопорушення відповідач вчиняв відносно матері ОСОБА_1 - позивачки по справі щоденно, починаючи з 14.09.2020 року по 23.09.2020 року (а.с. 15).

05.01.2021 року в домоволодінні позивачки було проведено обстеження матеріально побутових умов проживання та складено акт. Внаслідок обстеження було встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію, працює по договору. Син ОСОБА_3 із сім`єю зареєстрований в будинку матері, але проживає окремо по АДРЕСА_2 . Син ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у будинку матері по АДРЕСА_1 , зловживає спиртними напоями (а.с. 16).

З долучених до матеріалів справи копій квитанцій вбачається, що оплату комунальних послуг (за електропостачання, газ) здійснює позивач ОСОБА_1 (а.с. 19-20).

Долучені до матеріалів позову фотоматеріали стверджують, що в кімнаті де проживає відповідач зафіксовано безлад, речі розкидані по кімнаті, стіл не прибраний, ОСОБА_2 спить на ліжку одягнений та у брудному взутті (а.с. 21-29)

Матеріалами перевірки за зверненнями ОСОБА_1 до Баранівського ВП стверджується, що позивач 26.03.2020 року, 30.03.2020 року зверталася до працівників поліції з заявами про вчинення ОСОБА_2 відносно неї домашнього насильства. Працівниками Баранівського ВП було здійснено перевірку та складено протоколи про адміністративні правопорушення передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинені 17.03.2020 року, 20.03.2020 року, 26.03.2020 року, 30.03.2020 року (а.с. 40-53).

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права, правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Частина перша ст. 116 ЖК УРСР визначає якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Отже, враховуючи вищенаведене, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, що регулює житлові правовідносини та правила співжиття членів сім`ї, а також обставини встановлені в судовому засіданні, які підтверджені належними, допустимими, достовірними доказами про те, що відповідач ОСОБА_2 систематично порушує правили співжиття, що робить неможливим проживання з ним в одному будинку, заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними, відповідач добровільно виселятись відмовляється, тому суд вважає, що останнього слід виселити в судовому порядку без ненадання іншого житла.

Щодо зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, суд зазначає наступне.

Згідно абзацу 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Тобто, вказана норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про виселення, є правовою підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для скасування реєстрації, а зобов`язання зняти відповідача з реєстрації за місцем проживання передбачає втручання в діяльність суб`єкта владних повноважень, який уповноважений приймати відповідні рішення, тоді як, суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн., так як вони документально підтверджені.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 116,150,156 ЖК України, ст.ст. 317,319,405 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з будинку без надання іншого жилого приміщення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з житлового будинку АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Баранівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 31.03.2021 року.

Суддя Д.С. Бєлкіна