Ухвала

20 серпня 2021 року

місто Київ

справа № 206/4605/19

провадження № 61-10131св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В., розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про поділ майна подружжя,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 у серпні 2019 року звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Поділено спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з визнанням за кожним з них в рівних частках право власності на таке майно:

- визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/4 частині за кожним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:002:0294, площею 0, 079 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/4 частині за кожним право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 331, 6 кв. м, яке складається з літ. А-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :09:157:0051, площею 0, 0515 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним право власності на житловий будинок, загальною площею 439, 84 кв. м, житлова площа 169, 45 кв. м, літ. А-2, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

- визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 15.5/100 за кожним право власності на домоволодіння літ. А, загальною площею 223, 1 кв. м, житловою площею 96, 9 кв. м, житловий будинок літ. Б-2, загальною площею 253, 5 кв. м, житловою площею 163, 6 кв. м, житловий будинок літ. Ж-2, загальною площею 115, 7 кв. м, житловою площею 70, 5 кв. м, гараж літ. В, вбиральня літ. З, № 1-9 інші споруди, І-ІІІ вимощення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- визнано право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ частині за кожним на належну ОСОБА_2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0, 0072 га, кадастровий номер 0:02:361:0021, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- визнано право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частині за кожним на належну відповідачу ОСОБА_2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 0, 0166 га, кадастровий номер 0:02:361:0022, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/3 частині за кожним право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 0:09:157:0035, площею 0, 0565 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 ;

У задоволенні позову в частині поділу квартири АДРЕСА_6 відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову щодо поділу квартири АДРЕСА_6 залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про поділ майна подружжя скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2019 року скасовано.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 20 квітня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року повністю, рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 вересня 2020 року змінити в частині відмови у задоволенні позову в частині поділу квартири АДРЕСА_6 , в іншій частині рішення залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року відмовлено.

ОСОБА_1 у травні 2021 року засобами поштового зв`язку подала повторно до суду касаційної інстанції клопотання про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року.

На обґрунтування поданого клопотання заявник посилається на те, що ОСОБА_2 має грошові зобов`язання за договором позики, що є предметом розгляду іншої цивільної справи № 201/13083/18, у якій ухвалено судове рішення по суті.

Також заявник зазначає, що приватний виконавець Дніпропетровської області Селезньова Максима Олександровича здійснює виконавче провадження № 62679311, у якому накладено арешт на все майно відповідача ОСОБА_2 , отже, на переконання заявника, існує ризик звернення стягнення на майно, яке є спільним сумісним майном подружжя та є предметом поділу у цій справі (№ 206/4605/19).

Згідно з частинами першою та другою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала.

Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, підтверджені певними доказами.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Зазначене також визначено положенням статті 129-1 Конституції України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, враховуючи обов`язковість судового рішення, клопотання про зупинення його дії має бути достатньо обґрунтованим та відповідати законодавчо закріпленим гарантіям врахування прав усіх учасників справи, забезпечувати збалансованість їх інтересів.

Проте, доводи заявника про наявність підстав для зупинення виконання оскаржуваного рішення, ризиків відчуження нерухомого майна, яке є предметом поділу у цій справі, Верховний Суд визнає необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 201/13083/18, на яку посилається заявник як підставу зупинення виконання оскаржуваного рішення, скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 , ухвалено нове рішення яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму авансу у розмірі 1 150 000, 00 грн.

Отже, у цій справі (201/13083/18) боржником є саме заявник, а не інша особа, що спростовує доводи ОСОБА_1 про те, що боржником у наведеній справі є ОСОБА_2 , а тому існують ризики звернення стягнення на майно, яке є спільним сумісним майном подружжя.

Щодо поданих ОСОБА_1 відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про накладення арешту на майно ОСОБА_2 Верховний Суд констатує, що частина заборон стосується забезпечення позову, вчиненого у межах цієї справи (№ 206/4605/19), у якій постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року скасовано заходи забезпечення позову.

Також Верховний Суд визнає, що накладення у межах виконавчого провадження арешту на нерухоме майно боржника не свідчить про початок процедури звернення стягнення на це майно та можливу його реалізацію.

Враховуючи те, що заявник не навела обґрунтованих підстав, за наявності яких суд касаційної інстанції вправі зупинити виконання оскаржуваного рішення, наведені заявником ризики не підтверджено, клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Керуючись статтею 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 березня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

І. Ю. Гулейков

В. В. Яремко