Справа №751/886/21
Провадження №2/751/639/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2021 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Яременко І. В.

при секретарі Випинашко Г.Р.

за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у загальному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства « ОТП Банк» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк», згідно якого просить стягнути з відповідача 1900000 гривень у відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на початку січня 2020 року позивач дізнався, що з травня 2019 року у його кредитній історії з`явився запис про наявність кредитних зобов`язань позивача перед відповідачем в сумі 34187грн.97коп. Начебто існував реальний кредитний договір позивача з «ОТП Банком» від 29.12.2013 року (інформація за договором 3885126), на підставі якого виникла вказана заборгованість. Зважаючи на те, що це технічна помилка, позивач звернувся ТОВ «Українське бюро кредитних історій», від якого він 10.03.2020 року отримав відповідь про підтвердження відповідачем поточної заборгованості за кредитним договором в сумі 34187грн.97коп. З метою вирішення виниклої ситуації він зателефонував за номером, вказаним сайті «ОТП Банку», оператор в телефонній розмові завірила його, що з виниклою проблемою розберуться і обов`язково йому передзвонять протягом трьох днів, однак ніхто не передзвонив. У зв`язку з тим, що відповідач вважає його ( ОСОБА_1 ) боржником, він відчув глибокий стрес, 08.04.2020 звернувся до поліції з приводу шахрайських дій відповідача, після двох с половиною місяців отримав статус потерпілого. 16.07.2020 року позивач відправив рекомендованим листом до центрального офісу АТ «ОТП Банк» претензію про розірвання фіктивного кредитного договору. 18.11.2020 року йому прийшло смс-повідомлення від відповідача, що договір закритий. 26.12.2020 позивач направив вимогу відповідачу про відшкодування моральної шкоди в сумі 34187,97 грн., яку останій залишив поза увагою. ОСОБА_1 зазначає, що протизаконні дії відповідача завдали негативні зміни його здоров`ю у зв`язку з отриманим стресом, тому з підстав, встановлених ст.23 ЦК України та ст..ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», просить стягнути з АТ «ОТП Банк» 1900000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25.02.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження.

13.04.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву АТ «ОТП Банк», згідно якого зазначили, що позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 16.07.2020 року з вимогою розірвати договір про надання споживчого кредиту № від 29.12.2013р., який не підписувався ОСОБА_1 , а також видалити запис щодо існуючої заборгованості перед Банком у бюро кредитних історій. За результатами внутрішньої перевірки Банком було встановлено, що дійсно кредитна справа ОСОБА_1 містить ознаки підроблених документів, а тому 18.11.2020 року було повідомлено позивача про повне погашення заборгованості перед відповідачем та відсутність будь яких претензій до нього. Щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 1 900 000 грн. АТ «ОТП БАНК» не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та не підтвердженими належними доказами, просять у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (а.с.56-58).

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, в обґрунтування заявлених вимог посилався на обставини викладені у позовній заяві та наданих додаткових заявах (а.с.72-75, 86-87, 88-95). Також пояснив, що наприкінці грудня 2013 року він звертався до ТТ «Форсаж 2013» з приводу встановлення в його квартирі пластикових вікон, у зв`язку з чим там же в офісі вказаної фірми писав заяву на видачу кредиту дівчині, яка представилася працівником «ОТП Банку», однак грошей не отримував. Оскільки це було перед новорічними святами, то вже за збігом двох тижнів він подумав, що йому відмовили у наданні кредиту, пішов до вказаного офісу, однак виявилось, що там нікого немає, приміщення опечатано, зрозумівши, що його обманули, звернувся до поліції.

Представник відповідача, будучи повідомленим належним чином про розгляд справи, до судового засідання не з`явився. Заява про поважні причини неявки відповідача в судове засідання не надійшла. У відповідності з вимогами ст. 223 ЦПК України, суд вважає необхідним розглянути справу за наявними в ній доказами у відсутності відповідача.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, надавши оцінку доказам в їх сукупності, установив наступне.

Згідно кредитного договору № про надання споживчого кредиту, убачається, що 29 грудня 2013 року між ОСОБА_1 , як позичальником, та Публічним акціонерним Товариством «ОТП Банк», як кредитодавцем, було укладено вказаний кредитний договір на загальну суму 22176 грн.00 коп. (а.с.60-63).

Згідно інформації ТОВ «Українське бюро кредитних історій» від 10.03.2020 року позивачу повідомлено, що за інформацією ОТП Банку встановлено, що заявник дійсно звертався до Банку за кредитом для придбання металопластикових конструкцій на ТТ «Форсаж 2013», візуально підписи в заявах та кредитному договорі належать ОСОБА_2 (а.с.19)

Згідно інформації щодо кредитної історії ОСОБА_1 , у останнього наявна заборгованість за кредитним договором від 29.12.2013 року перед ОТП Банком в сумі 34187грн.97коп.(а.с.14-16).

За заявою ОСОБА_1 з приводу шахрайських дій з боку співробітників АТ «ОТП Банк» щодо нього, 17.04.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження № 0002625 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (а.с.21).

Постановою слідчого СВ Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області від 26.06.2020 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (а.с.22-23).

Як встановлено в судовому засіданні, та не оспорюється сторонами справи, позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 16.07.2020 року з вимогою розірвати договір про надання споживчого кредиту № від 29.12.2013р., який не підписувався ОСОБА_1 , а також видалити запис щодо існуючої заборгованості перед Банком у бюро кредитних історій (а.с.24).

За результатами внутрішньої перевірки Банком було встановлено, що кредитна справа ОСОБА_1 містить ознаки підроблених документів, а тому 18.11.2020 року було повідомлено позивача про повне погашення заборгованості перед відповідачем та відсутність будь яких претензій до нього (а.с.25).

Предметом спору у даній справі є відшкодування спричиненої позивачу моральної шкоди, внаслідок незаконних дій АТ «ОТП Банк», що виразилися у розміщенні інформації щодо неіснуючого боргу за кредитним договором.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно вимог ч. ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбаченихцим Кодексом.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Положеннями ст. 80 ЦПК України установлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача АТ «ОТП Банк» на його користь моральної шкоди у розмірі 1 900 000 грн., суд зазначає наступне.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України. Зокрема, підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п. 3 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 2005 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, як на підставу позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.2 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів»

Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 5) відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством;

Отже, право на відшкодування моральної шкоди виникає у споживачів лише за умови, що така шкода їм завдана небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Позивачем не наведено, а в судовому засіданні не встановлено, заподіяння йому моральної шкоди, небезпечної для життя і здоров`я людей продукцією відповідача, тому підстав для відшкодування моральної шкоди, передбаченої відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» немає.

З огляду на вище встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і достатніми доказами протиправності дій АТ «ОТП Банк».

Надані позивачем витяги з амулаторної карти (а.с.37), направлення на КТ головного мозку від 22.01.2021 р. (а.с.38) не доводять, на думку суду, наявності протиправних дій АТ «ОТП Банк», а також причинно-наслідкового зв`язку між такими діяннями АТ «ОТП Банк» та наслідками у вигляді моральної шкоди.

Отже, у задоволенні позовних вимог до АТ «ОТП Банк» слід відмовити у повному обсязі за недоведеністю та безпідставністю.

Відповідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Разом з тим, суд враховуючи ту обставину, що предметом спору є вимоги немайнового характеру, позивачу належить повернути надмірно сплачену суму судового збору в розмірі 10442грн., виходячи з розрахунку 11350грн. (сплачена сума судового збору) 908 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2270 грн. станом на 01.01.2021р.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «ОТП Банк» (, адреса місцезнаходження 01601, м.Київ, вул. Жилянська, 43), про відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Зобов`язати Управління державної казначейської служби України у м. Чернігові Чернігівської області (, що розташоване за адресою: 14005, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Київська, буд. 9) повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 10442 (десять тисяч чотириста сорок дві) гривні 00 копійок, який було сплачено згідно фіскального чеку (платіж №П1361556) від 24.02.2021.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 30.07.2021.

Головуючий - суддя І. В. Яременко