УХВАЛА

12 квітня 2021 року м.Житомир справа № 2н-1945/09

провадження № 6/296/136/21

Корольовський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Петровської М.В., розглянувши подання державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бєльського Олександра Сергійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку, у цивільній справі № 2н-1945/09 за заявою Відкритого акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" про видачу судового наказу шодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості,-

встановив:

Державний виконавець Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бєльський О.С. звернувся до суду із поданням, відповідно до змісту якого просить надати дозвіл на стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 , а саме: об`єкт незавершеного будівництва загальною площею 165,9 кв. м, що розташований на земельній ділянці загальною площею 1 500 кв. м, кадастровий номер №:04:001:0188, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання зазначає, що у Житомирському районному відділі державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває виконавче провадження АСВП № 39950129 з примусового виконання судового наказу Корольовського районного суду м. Житомира від 24.06.2009 №2н-1945/09 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" заборгованості за кредитним договором в сумі 791 084,37 грн; судового збору в сумі 850,00 грн; витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 43,75 грн. В ході примусового виконання судового рішення було встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкту незавершеного будівництва загальною площею 165,9 кв. м, що розташований на земельній ділянці загальною площею 1 500 кв. м, кадастровий номер №:04:001:0188, за адресою: АДРЕСА_1 , однак право власності на вказаний об`єкт не зареєстровано у встановленому законом порядку. Станом на момент звернення до суду із вказаним поданням боржником заборгованість не погашена. Відтак, є правові підстави для звернення стягнення на зазначене майно.

Від начальника Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надійшло клопотання, в якому просить розглядати справу без участі державного виконавця, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

У відповідності до ч.11 ст.440 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає подання державного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши подання державного виконавця Житомирського РВ ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бєльського О.С. та долучені до нього докази, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 07 липня 2009 року Корольовським районним судом м. Житомира було видано судовий наказ №2н-1945/09 від 24.06.2009 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" заборгованості за кредитним договором в сумі 791 084,37 грн; судового збору в сумі 850,00 грн; витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 43,75 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Житомирського районного управління юстиції від 25.09.2013 ВП №39950129 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу №2н-1945/09, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 07 липня 2009 року.

У відповідності до змісту постанови про опис та арешт майна боржника від 10 березня 2021 року, державним виконавцем здійснено виїзд за місцем знаходження нерухомого майна боржника ( АДРЕСА_1 ), під час якого було описано та арештовано нерухоме майно боржника, а саме: об`єкт незавершеного будівництва загальною площею 165,9 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 1500 кв.м., кадастровий номер :04:001:0188, за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, об`єкт незавершеного будівництва загальною площею 165,9 кв.м., що розташований на земельній ділянці загальною площею 1500 кв. м, кадастровий номер :04:001:0188, за адресою: АДРЕСА_1 , разом із вказаною земельною ділянкою є предметом іпотеки відповідно договору іпотеки від 18.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.В.

Вказаний іпотечний договір зареєстровано у Державному реєстрі іпотек, а на об`єкт незавершеного будівництва та земельну ділянку накладено заборону відчуження, що підтверджується відомостями із наявних в матеріалах справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.03.2021.

Оскільки судовий наказ №2н-1945/09, виданий 07 липня 2009 року Корольовським районним судом м. Житомира виконано не було, державний виконавець звернувся до суду із вказаним поданням.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до статті 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону №1404-VIII, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Частиною другою статті 48 Закону №1404-VIII передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону №1404-VIII, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Положеннями статті 50 Закону №1404-VIII закріплено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому, в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

За нормами частини четвертої та сьомої статті 51 Закону №1404-VIII, реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Частиною першою статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що звернення стягнення на будинок, квартиру, земельну ділянку, інше нерухоме майно фізичної особи провадиться за відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 №898-IV (далі - Закон №898-IV), іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону №898-IV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Положеннями частини третьої статті 33 Закону №898-IV закріплено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Нормами статтей 37, 38 Закону №898-IV також регламентовано право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з частиною десятою статті 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства суд зазначає, що передбачений розділом V Закону №898-IV та Законом №1404-VIII спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Водночас, якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються загальними нормами Закону №1404-VIII, а не нормами спеціального Закону №898-IV.

Статтею 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що виконавчі дії державним виконавцем вчиняються на підставі судового наказу про стягнення заборгованості.

Суд зазначає, що об`єкт незавершеного будівництва та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на яку державний виконавець просить звернути стягнення, відповідно до договору іпотеки від 18.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.В., перебуває в іпотеці ВАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії", яке, як іпотекодержатель, вправі звернутись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачено Законом України "Про іпотеку".

Крім того, суд звертає увагу, що звернення стягнення на нерухоме майно є крайнім заходом, до вчинення якого передує здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Разом з тим, у матеріалах подання відсутні докази на підтвердження того, що на момент звернення до суду з поданням у боржника відсутні кошти на рахунках, інше рухоме майно, на яке можна було б звернути стягнення в рахунок погашення боргу перед стягувачем та, що виконавцем вжито всі передбачені Законом №1404-VIII заходи щодо примусового виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись статями 81, 260, 353, 440 ЦПК України, суддя, -

ухвалив:

У задоволенні подання державного виконавця Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бєльського Олександра Сергійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку,у цивільній справі № 2н-1945/09 за заявою Відкритого акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії" про видачу судового наказу шодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено: 12 квітня 2021 року.

Суддя М. В. Петровська