ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2047/21 Справа № 207/4388/18 Головуючий у першій інстанції: Погребняк Т.Ю. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 19.07.2019 року у даній справі №207/4388/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 19.07.2019 року №207/4388/18 у вказаній справі залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Встановлено, що заочним рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року у даній справі №207/4388/18 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволено. Визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_1 такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою по АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття кожного з них з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору 704,80 грн. покладено на позивача, за його згодою (а.с. 36-40).

07 жовтня 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до місцевого суду із заявою про перегляд вказаного вище заочного рішення від 19.07.2019 року №207/4388/18, в якій також ставить питання про поновлення строку на звернення до суду з такою заявою (а.с. 53-57).

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначив, що відповідач не приймав участі у розгляді справи оскільки не був повідомлений про дату і час такого розгляду; також не отримував копію заочного рішення. Про існування заочного рішення відповідач ОСОБА_1 дізнався 28 вересня 2020 року після того, як його представник ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи і отримав копію заочного рішення.

Статтею 126 ЦПК України встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Водночас, відповідно до ст. 127 ЦПК України, зокрема, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (ч.ч. 1, 2 статті).

За положеннями статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.ч. 1, 2 статті).

Згідно частин 3, 4 вказаної вище статті учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Статтею 46 ЦПК України встановлено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України).

Відмовляючи у поновленні строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність в матеріалах справи достовірних доказів про отримання 10 серпня 2019 року особисто ОСОБА_1 копії заочного рішення від 19.07.2019 року №207/4388/18.

Наявне у матеріалах справи на аркуші 43 рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення містить два адресати: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . При цьому в розписці про отримання відсутній підпис особи, а зазначено лише прізвище ОСОБА_5 .

Згідно копії довідки про склад сім`ї №861/17, виданої квартальним комітетом №7 Південного району м. Кам`янське, за адресою по АДРЕСА_1 були зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с. 17).

Вказане вище рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не містить відомостей про те, хто конкретно отримав копію заочного рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 липня 2019 року, а тому не свідчить про її отримання саме ОСОБА_1 .

Крім того, доводи апелянта про те, що вищезазначене поштове відправлення ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 не отримували також не спростовуються матеріалами справи; експертне дослідження підпису на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення не проводилось.

Обґрунтування оскаржуваної ухвали тим, що адвокат Редько С.М., як представник ОСОБА_4 , знайомився з матеріалами справи 17 липня 2020 року та отримав копію заочного рішення, не спростовує доводів заяви про те, що апелянт ОСОБА_1 не отримував копію рішення суду та про його існування дізнався лише у вересні 2020 року.

Так, договір про надання правової допомоги між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено лише 22 вересня 2020 року, що підтверджується копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 24.09.2020 року (а.с. 50), а також копією вказаного договору №51-20/4 (а.с. 117).

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 особисто отримав копію заочного рішення 10 серпня 2019 року, а також був обізнаний про наявність такого рішення, у зв`язку з ознайомленням зі справою представника іншого відповідача у справі (Пеліпас Ю.І.), зроблений на припущеннях та не підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 жовтня 2020 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді