Провадження 2/127/4882/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2021 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Вінницького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

17.12.2020 року судом зареєстровано позов Вінницького міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, який мотивований тим, що 13.05.2020 року в період дії обмежень, передбачених Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211, до Вінницького міського центру зайнятості звернулась Педосенко Т.В, у зв`язку з чим її реєстрація здійснювалась відповідно до п. 5-1 Прикінцевих положень Закону України «Про зайнятість населення» без особистої присутності.

13.05.2020 відповідач подала заяву про надання статусу безробітного, в якій зазначила, що не відноситься до зайнятого населення відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. На підставі заяви від 13.05.2020 року про призначення виплати допомоги по безробіттю, відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» відповідачу призначено допомогу по безробіттю на період з 13.05.2020 року по 07.05.2021 року.

30.10.2020 року за результатами верифікації з Пенсійним Фондом України Вінницьким міським центром зайнятості було виявлено, що відповідач отримує дохід за кодом «301».

Під час відвідування центру зайнятості відповідач не заперечила факт отримання нею пенсії, надала копію пенсійного посвідчення, виданого 24.12.2019 року та довідку ГУ ПФУ у Вінницькій області від 03.11.2020 року №3231. На підставі вказаних документів 04.11.2020 року працівником центру було складено акт № 08-15/390.

У зв`язку з тим, що відповідач під час звернення не повідомила центр зайнятості про отримання пенсії, їй було безпідставно нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 13.05.2020 року по 27.10.2020 року в сумі 22 479,62 грн. За період з 28.10.2020 року по 03.11.2020 року допомога утримана у зв`язку з встановленням вказаної обставини в сумі 826,02 грн.

Наказом Вінницького міського центру зайнятості від 05.11.2020 року № 48/20 прийнято рішення про повернення коштів ОСОБА_1 в сумі 22 479,62 грн. та про утримання коштів за період з 28.10.2020 року по 03.11.2020 року.

Добровільно відповідач кошти в сумі 22 479,62 грн. не повернула, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач - Вінницький міський центр зайнятості просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницького міського центру зайнятості кошти в сумі 22 476, 62 грн. та судовий збір в сумі 2102 грн.

В судовому засіданні представник позивача Качурішин О.В. (довіреність від 20.01.2021 а.с. 23) позов підтримав за викладених у ньому обставин. Суду пояснив, що 13.05.2020 відповідач подала заяву про надання статусу безробітного, в якій зазначила, що не відноситься до зайнятого населення та через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. На підставі вказаної заяви відповідачу призначено допомогу по безробіттю на період з 13.05.2020 року по 07.05.2021 року. Однак, 30.10.2020 року за результатами верифікації з Пенсійним Фондом України було з`ясовано, що відповідач отримує дохід пенсію. Тому позивачем було безпідставно виплачено ОСОБА_1 допомогу по безробіттю за період з 13.05.2020 року по 27.10.2020 року в сумі 22 479,62 грн.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала. Суду пояснила, що отримує соціальну пенсію по догляду за дитиною з інвалідністю - 1 769 грн. щомісяця. Дану інформацію вона не приховувала, неодноразово відвідувала центр зайнятості, а інспектор, що здійснював перевірку її документів, не з`ясував питання щодо отримання пенсії. Вважає, що в її діях немає умислу, тому відповідальність за нарахування допомоги без належної перевірки її документів повинен нести саме позивач. В даний час сплатити одразу 22 476, 62 грн. вона не має можливості.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 04.01.2021 року було прийнято до провадження та відкрито провадження у даній справі (а.с. 20).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 13.05.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до Вінницького міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідно до ст. 43 ЗУ «Про зайнятість населення» з урахуванням абз. 4 п.5-1 Прикінцевих положень вказаного закону (а.с. 5, 6). Зазначила останнє місце роботи - ТОВ «Літинський молочний завод» (період роботи з 09.11.2014 року до 03.02.2020 року).

З довідки № 3231 від 03.11.2020 року ГУ ПФУ у Вінницькій області вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області (м. Вінниця) та отримує пенсію за віком згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Дана довідка видана на підставі пенсійної справи № 40 (а.с. 8, 9).

04.11.2020 року був складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» № 08-15/390 від 04.11.2020 року, з якого вбачається, що позапланово, на підставі доповідної записки заступника начальника відділу організації працевлаштування населення Давидової В.В. та рішення протоколу від 02.11.2020 року № 08-05/30 позапланового засідання комісії з розслідування страхових випадків, було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Вінницькому міському центрі зайнятості з 13.05.2020 року. Під час опрацювання рекомендацій за результатами верифікації від 30.10.2020 року виявлено, що ОСОБА_1 отримувала дохід за кодом "301». Під час відвідування центру зайнятості ОСОБА_1 підтвердила, що їй дійсно призначено пенсійне забезпечення у підтвердження надала копію пенсійного посвідчення, виданого 24.12.2019 року № та довідку ГУ ПФУ у Вінницькій області № 3231 від 03.11.2020 року. Так, ОСОБА_1 згідно ч. 5 ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» мала право лише на отримання соціальних, інформаційних та консультаційних послуг без права на виплату допомоги по безробіттю». Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» ОСОБА_1 була зобов`язана повідомити про те, що отримує пенсію за віком при зверненні до центру зайнятості, за таких обставин, допомога по безробіттю підлягає поверненню з моменту виникнення обставин, що впливають на порядок її виплати з моменту надання статусу безробітного 13.05.2020 року.

Наказом Вінницького міського центру зайнятості від 05.11.2020 року № 48/20 вирішено вжити заходів по примусовому поверненню коштів в сумі 22 479, 62 грн. отриманих ОСОБА_1 за період з 13.05.2020 року по 27.10.2020 року як допомогу по безробіттю.

Письмову вимогу направлено відповідачу 06.11.2020 року.

Станом на день розгляду справи кошти не повернуті позивачу.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначені правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття.

Пунктом 1 ст. 1 вказаного закону передбачено: загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 2 частини 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

До зайнятого населення також належать:

непрацюючі працездатні особи, які фактично здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, особою з інвалідністю I групи або за особою похилого віку, яка за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досягла 80-річного віку, та отримують допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства;

батьки вихователі дитячих будинків сімейного типу, прийомні батьки, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства;

особа, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та одержує грошову допомогу на догляд за нею відповідно до законодавства.

Пунктом 5-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020) зокрема, установлено, що на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України:

центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, має право визначати особливості реєстрації, перереєстрації, надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, відмінні від встановленого порядку;

статус безробітного надається особам з першого дня реєстрації їх у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за їх особистою заявою без вимог до наявності підходящої роботи.

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 36 вказаного закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

У зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 під час звернення не повідомила центр зайнятості про отримання пенсії, їй було безпідставно нараховано та виплачено допомогу по безробіттю за період з 13.05.2020 року по 27.10.2020 року в сумі 22 479,62 грн. (а.с. 11, 12).

Суд приймає до уваги, що такі дії відповідача є недобросовісними, оскільки в заяві від 13.05.2020 року ОСОБА_1 вказала, що через відсутність роботи вона не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів. З правами та обов`язками безробітного ознайомлена та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей (а.с. 5).

Тому заперечення відповідача щодо задоволення позову є безпідставними.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки станом на день ухвалення судом рішення у даній справі кошти в сумі 22 479,62 грн. відповідач не повернула Вінницькому міському центру зайнятості, дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 1212 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

При ухваленні рішення суд приймає до уваги позицію Верховного Суду, прийняту у справі № 545/164/17-ц (постанова від 26.09.2018 року).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 102 грн., сплата якого підтверджена платіжним дорученням № 5317 від 04.12.2020 року (а.с. 4).

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1212, 1215 ЦК України, Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Законом України «Про зайнятість населення», ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Вінницького міського центру зайнятості кошти в сумі 22 476 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят шість) 62 грн., а також судовий збір в сумі 2102 грн.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач Вінницький міський центр зайнятості, м. Вінниця, вул. Привокзальна, 28, , р/р НОМЕР_1

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2

Повне судове рішення складене 08 квітня 2021 року.

Суддя: