Справа № 199/7265/20
(2/199/921/21)
РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2021 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В.,при секретарі Остапенко А.В., за участі позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача Трошина В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про встановлення факту отримання виробничої травми, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту отримання виробничої травми, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначила, що 23 жовтня 2019 року з 07 год. 13 хв. вона, будучи кондуктором комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, виїхала на вказаній посаді на трамвайному вагоні № 3003-3004 по міському маршруту № 1 Дніпро. Близько 08 год. 30 хв. даний трамвай в районі зупинки «Медична академія» раптом на повному ходу зійшов з рейок, в результаті чого вона впала, отримавши тілесні ушкодження, з якими була госпіталізована до лікарні. Вона повідомила телефоном роботодавця про аварію та свою травму, що ним було заактовано, була негайно госпіталізована з цього приводу, оскільки отримала важкі пошкодження, такі як посттравматична таракалгія, люмбоішалгія праворуч з вираженим больовим і м`язово-тонічним синдромом, на фоні закритої неускладненої травми хребта з компресійною клиновидною деформацією тіла L1 хребця. Задньосерединні кили між хребцевих дисків L4-L5, L5-S1». З 10 лютого 2020 року за наслідками такої травми, як зазначає позивач, вона стала інвалідом 3 групи. У зв`язку з чим, позивач просила суд встановити факт отримання нею о 08 годині 30 хвилин 23 жовтня 2019 року виробничої травми на даному підприємстві, зобов`язати відповідача скласти акт форми Н-1 за фактом отримання нею, кондуктором комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради, о 08 годині 30 хвилин 23 жовтня 2019 року виробничої травми на даному підприємстві.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 13 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

07.12.2020 року представником відповідача подано відзив на позов, згідно змісту якого, позовні вимоги відповідач не визнає, заперечував сам факт ДТП 23.10.2019 року, оскільки не було поранених осіб та не завдані збитки, а лише відбувся схід візка трамвайного вагону. Згідно пояснювальної записки позивача, остання йшла на роботу, зачепилась за бордюр та впала, у зв`язку з чим було складено акт №92 про нещасний випадок невиробничого характеру. Отримання виробної травми не підтверджено і медичними документами.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, промили суд їх задовольнити, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що слідувала у трамваї №1 23.10.2019 року. Між 8.00 та 9.00 годинами трамвай зійшов з рейок, у результаті чого пасажири попадали, деякі травмувались, була кров, а позивач, яка була кондуктором, впала на підлогу між сидіннями, стогнала і не могла піднятись. Потім піднялась без сторонньої допомоги, вона залишила їй свій номер телефону. Швидку допомогу і поліцію не викликала, чи робили це інші пасажири, їй невідомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що є матір`ю позивача, 25.11.2019 року вона була свідком, як прийшла співробітниця доньки додому і просила написати пояснювальну, де начебто донька впала сама, обіцяли оплатити лікарняний та допомогти з придбанням ліків.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ч. 4 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з до 1 ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторона сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог, зберігаючи об`єктивність і неупередженість.

Як слідує до акту Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради з приводу сходу трамваю з колії від 23 жовтня 2019 року, під час руху вагону маршруту № 7 по пр. Гагаріна моторного вагону № 3003 та причепного вагону№ 3004 в напрямку Медичногї академії на пр. Гагаріна під керуванням водія ОСОБА_5 стався схід вагону 3004 вправо, під час цього вагон вдарився об дерево. Потерпілих немає. Позивач по справі на день даної аварії повинна була працювати згідно наряду з 07.13 на трамвайному поїзді №3003-3004 на маршруті №1 як кондуктор, що вбачається з відповіді відповідача Управлінню з питань праці від 18.12.2019 року.

За ст. 171 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.

У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця.

Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності врегульована Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що затверджений Постановою КМУ від 17 квітня 2019 р. № 337 (далі - Порядок).

Відповідно до положень п. 9 Порядку, розслідування (спеціальне розслідування) проводиться у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), у тому числі про які своєчасно не повідомлено роботодавцю чи внаслідок яких втрата працездатності потерпілого настала не одразу.

Згідно з п. 4 Порядку, потерпілий або працівник, який виявив нещасний випадок, гостре професійне захворювання (отруєння), чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні вжити всіх можливих заходів, необхідних для надання допомоги потерпілому та негайно повідомити про нещасний випадок безпосередньому керівникові робіт, службі охорони праці підприємства (установи, організації) або іншій уповноваженій особі підприємства (установи, організації).

П.6 Порядку передбачено, що заклад охорони здоров`я зобов`язаний невідкладно передати з використанням засобів зв`язку (факс, телефонограма, електронна пошта) та протягом доби на паперовому носії екстрене повідомлення про звернення потерпілого з посиланням на нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) на виробництві (у разі можливості з висновком про ступінь тяжкості травм) за формою згідно з додатком1.

За приписами п.п.12,13 Порядку, на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія). Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

До складу комісії входять керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій з охорони праці (голова комісії); представник робочого органу Фонду; представник первинної організації профспілки (у разі її відсутності - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці); лікар з гігієни праці територіального органу Держпраці (у разі настання гострого професійного захворювання (отруєння); інші представники підприємства (установи, організації), посадові особи органів Держпродспоживслужби, ДСНС (у разі потреби та за відповідним погодженням).

Відповідно до п. 14 Розслідування нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) комісією підприємства (установи, організації) проводиться протягом п`яти робочих днів з дня утворення комісії.

Як слідує з матеріалів справи, позивач у встановленому законом порядку, не повідомила роботодавця про нещасний випадок на виробництві з детальним описом обставин події та умов спричинення шкоди її здоров`ю і відповідною подальшою первинною документальною фіксацією зазначених обставин. Не відбулось такого повідомлення закладами охорони здоровя.

Натомість в матеріалах справи міститься акт № 92 від 09.11.2019 року про нещасний випадок невиробничого характеру, де зазначено, що позивач 29.10.2019 року за адресою свого мешкання впала на сходи та вдарилась спиною, пішла на роботу, де їй стало погано, з приводу чого вона звернулась до лікарні та отримала лікарняний лист. Аналогічні пояснення були викладені позивачкою у своїй пояснювальній доповідній на ім`я начальника депо № 3.

Крім того, відповідно до пояснення водія ОСОБА_5 , які приєднані до Акту по випадку сходу трамвая з рейок від 23.10.2019 року, при сході трамвая з рейок потерпілих не було, так як ніхто не звертався.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів настання нещасного випадку на виробництві саме під час виконання трудових обов`язків, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що роботодавцем відмовлено ОСОБА_1 у складенні акту форми Н-1.

Згідно виписки № 1298719 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , остання знаходилась на стаціонарному лікуванні з 01.11.2019 року по 13.11.2019 року в КЗ «МКЛ №6» ДМР встановлено діагноз: посттравматична таракалгія, люмбоішалгія праворуч з вираженим больовим і м`язово-тонічним синдромом, на фоні закритої неускладненої травми хребта (від 23.10.2019р) з компресійною клиновидною деформацією тіла L1 хребця; задньосерединні кили між хребцевих дисків L4-L5, L5-S1. Зі слів хворої 23.10.2019 року перенесла травму: впала на сходи, вдарилась грудним і поперековим відділами хребта. Лікувалась амбулаторно з 23.20.2019 року по 31.10.2019 року. При цьому виписку з медичної карти амбулаторного хворого з 23.20.2019 року по 31.10.2019 року позивач взагалі не надала.

Аналогічні обставини викладені у виписці з медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 № 4508/1187, яка перебувала на стаціонарному лікуванні у КЗ «МЛ №5» ДМР з 27.11.2019 року по 10.12.2019 року. Повідомлень щодо отримання хворою травм під час виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 заявлено не було.

Суд зауважує, що процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власності врегульована Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що затверджений Постановою КМУ від 17 квітня 2019 р. № 337, яким передбачено складання акту за формою Н-1 за умови, що нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Проте, нещасні випадки невиробничого характеру розслідуються відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженого постановою КМУ від 22.03.2001 № 270 , на виконання вимог п. 12 якого, відповідачем проведено розслідування нещасного випадку, що стався 23.10.2019 із позивачем та складено акт № 92 за формою НТ про нещасний випадок невиробничого характеру. У вказаному акті міститься висновок комісії - нещасний випадок невиробничого характеру.

При цьому, позивач не зверталась до роботодавця з приводу незгоди із складеним актом або незгоди з висновком про обставини і причини настання нещасного випадку.

Таким чином, позивачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів для встановлення судом факту отримання виробничої травми. Суд не приймає до уваги як доказ отримання виробничої травми показання свідка ОСОБА_3 , оскільки падіння під час сходу трамвая з рейок та отримання саме травми внаслідок цього падіння, не доведено належними медичними документами. Крім того, суд не приймає доводи позивача та свідка ОСОБА_4 щодо психологічного тиску з боку працівників відповідача при надання нею пояснювальної, оскільки в медичних установах позивач добровільно пояснювала, що травма побутова, впала на сходи.

Вимога позивача щодо зобов`язання відповідача скласти акт про нещасний випадок на виробництві форми Н-1 є безпідставною, оскільки за ст. 22 ЗУ «Про охорону праці» повноваженнями щодо зобов`язання складення такого акту наділено виключно посадову особу органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Судовий порядок передбачений лише для оскарження рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці, що свідчить про обрання останньою невірного способу захисту своїх прав.

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне судові витрати у вигляді судового збору віднести на рахунок держави та позивача.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що затверджений Постановою КМУ від 17 квітня 2019 р. № 337, суд, -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради про встановлення факту отримання виробничої травми, зобов`язання вчинити певні дії,-відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня виготовлення повного рішення.

Суддя