Справа № 159/4654/21
Провадження № 2-о/159/129/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Логвинюк І.М.,

при секретарі судових засідань Щесюк Н.Й.,

з участю представника заявниці - адвоката Горблюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

16.08.21 р. заявниця звернулась до суду із вказаною вище заявою, просить видати обмежувальний припис щодо заінтересованої особи у справі з визначенням такого заходу тимчасового обмеження прав останньої, як заборона перебувати у місці спільного проживання (перебування) з нею як постраждалою особою за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що вона проживає за вказаною вище адресою разом із своїм сином - заінтересованою особою у справі. Останній не працює, матеріальної допомоги їй не надає, постійно влаштовує сімейні скандали, щодо неї поводить себе дуже агресивно, принижує, ображає нецензурними словами, виганяє з помешкання, погрожує їй фізичною розправою, інколи застосовує рукоприкладство. Така ситуація має місце протягом останніх місяців і стала для неї нестерпною. З приводу цього вона неодноразово зверталась у поліцію і заінтересовану особу було неодноразово притягнуто до адмінвідповідальності за ст. 173 - 2 КУпАП. Незважаючи на це, ОСОБА_2 своєї поведінки не змінив, продовжує вчиняти домашнє насильство, тому спільне проживання з ним у одній квартирі є нестерпним і небезпечним. Так 06.07.21 р. останній спричинив їй тілесні ушкодження, у зв`язку з чим 07.07.21 р. відомості було внесено у ЄРДР. У зв`язку з такою поведінкою сина погіршується стан її здоров`я. Покликаючись на п. 1 ч. 1 ст. 350 - 2 ЦПК України, ст. 1, ч. 2 ст. 3, ч. ч. 2, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», зазначає, що домашнє насильство ОСОБА_2 щодо неї виявляється у погрозах, постійних образах, нецензурній лайці, агресії, застосуванні фізичної сили. А тому просить заяву задовольнити.

Заявниця у судове засідання не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подала.

Представник заявниці - адвокат - у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві. Просить заяву задовольнити.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, хоча є належно повідомленою. Про причини неявки суду не повідомила. За станом на 18.08.21 р. заяву щодо визнання заявлених вимог чи заперечення проти заяви тощо до суду не подала.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши пояснення представника заявниці - адвоката, дослідивши письмові докази у справі, на яких ґрунтується заява, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з огляду на нижче наведене.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 - 1 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі.

Відповідно до ч. 1 ст. 350 - 5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350 - 6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.

Судом при розгляді справи встановлено такі фактичні обставини та зміст виниклих правовідносин.

Заявниця проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Заінтересована особа проживає там же.

Заявниця та заінтересова особа у справі є особами, на яких, у відповідності до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству.

Згідно з наданими заявницею копіями постанов суддів Ковельського міськрайсуду Волинської області від: 09.07.21 р., 12.07.21 р., 21.07.21 р. ОСОБА_2 протягом квітня - травня 2021 р. неодноразово вчиняв щодо заявниці протиправні діяння, що полягають у домашньому насильстві: погрожував фізичною розправою, виражався на адресу заявниці нецензурною лайкою, виганяв її з помешкання та застосовував до неї рукоприкладство.

Відповідно до копії витягу з ЄРДР від 15.07.21 р., Ковельським РУП ГУ НП у Волинській області 07.07.21 р. внесено відомості у ЄРДР за заявою заявниці щодо вчинення стосовно неї ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України о 20 год. 10 хв. 06.07.21 р., що суд розцінює як доказ існування неприязних стосунків між заявницею та заінтересованою особою.

Аналізуючи вказані вище докази, суд приходить до висновку, що заінтересована особа щодо заявниці та за місцем їх спільного проживання поводила себе агресивно та вчиняла домашнє насильство 4 - ри рази протягом нетривалого проміжку часу у 2021 р., тобто, є кривдником.

Наведене вище дає підстави для висновку, що при перебуванні заявниці та заінтересованої особи спільно по їх спільному місцю проживання між ними виникають конфлікти.

Тому суд схиляється до того, що запропонований заявницею вид заходу тимчасового обмеження прав кривдника, дійсно, буде дієвим задля превенції фактів подальшого домашнього насильства щодо неї з боку кривдника.

Разом з тим суд вважає, що оскільки заінтересована особа не має іншого власного житла, тривалість застосування такого виду тимчасово обмеження має бути не більшою 3 - х міс..

Відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає штовхання, а також незаконне позбавлення волі, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, вчинення інших правопорушень насильницького характеру; особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь - якій формі; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь - якій формі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з ч. 2 ст. 26 зазначеного вище Закону, обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь - який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

З наявних у справі доказів та аналізу положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» судом достовірно встановлено, що заінтересована особа як кривдник систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до заявниці як своєї матері та постраждалої по місцю їх спільного проживання. Діяння заінтересованої особи як кривдника за своїм характером є умисними.

Суд також приймає до уваги повторність протиправних діянь заінтересованої особи як кривдника у вигляді домашнього насильства щодо заявниці, характер неприязних стосунків, що склались та існують між ними; вік заявниці та заінтересованої особи, відсутність у останньої іншого житла; ступінь негативного впливу протиправних діянь з боку кривдника на фізичне та психологічне здоров`я заявниці, а також її повну незахищеність від діянь кривдника з огляду на те, що вони проживають у одній квартирі.

Таким чином суд приходить до висновку про існування обґрунтованих ризиків щодо повторення в подальшому протиправних дій з боку кривдника по відношенню до своєї матері - заявниці у справі - у вигляді домашнього насильства.

А тому за таких обставин суд визначає пріоритетним право заявниці на дієвий, ефективний та невідкладний захист у виниклих випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства та, оцінивши існуючі ризики, приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису та застосування у відношенні до заінтересованої особи як кривдника заходу тимчасового обмеження його прав у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування) із заявницею як постраждалою особою за адресою їх спільного місця проживання.

У відповідності до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Приймаючи до уваги обставини справи та пояснення представника заявниці - адвоката, суд приходить до висновку про необхідність застосування по відношенню до заінтересованої особи як кривдника заходу тимчасового обмеження його прав на строк 3 місяці у виді заборони перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою, який суд вважає достатнім, тим самим задовольнивши заяву частково.

Керуючись ст. 350 - 6 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо заінтересованої особи - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ковеля Волинської області, паспорт серії НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження таких його прав та покласти на нього такі обов`язки, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк 3 (три) місяці перебувати у місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою - заявницею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Ковеля Волинської області, мешканкою АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , за адресою: кв. АДРЕСА_1 .

Обмежувальний припис видати строком на 3 (три) місяці.

В решті у задоволенні вимог - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Копію рішення направити Ковельському РУП ГУ НП у Волинській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на профілактичний облік та Ковельській міській раді Волинської області - для відома.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:І. М. Логвинюк