Дата документу 31.03.2021 Справа № 326/1260/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 326/1260/20 Головуючий у 1 інстанції Каряка Д.О.
Провадження №22ц/807/1024/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Приморського районного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року про повернення заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Ухвалою судді Приморського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 ,, заінтересована особа - ГУ ПФУ в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення. Роз`ясненео заявниці право на звернення з вимогами про вирішення даного спору до суду за правилами КАС України.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 листопада 2020 року ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року у цій справі скасовано справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Скасовуючи ухвалу Приморського районного суду Запорізької області від 18 вересня 2020 року апеляційний суд виходив з того, що судом першої інстанції не встановлено, які саме вимоги висуває заявник, який конкретно факт просить встановити та чи дійсно вони підлягають розгляду за нормами КАС України, а отже висновок суду, що спір повинен розглядатися за нормами КАС України є передчасним.

Ухвалою судді Приморського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Роз`яснено ОСОБА_1 , що в разі якщо у вказаний строк недоліки заяви не будуть усунуті, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Залишаючи заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що заява не містить прохальної частини, в якій повинні бути зазначені вимоги заявника, тому чітко визначити щодо якої обставини заявник просить встановити відповідний факт є неможливим. Заявником не вказано мету встановлення даного факту і які правові наслідки він несе за собою, а також заявником не зазначено доказів, в підтвердження того, який саме факт і яким органом не визнається (відсутня відмова певного органу у вчиненні конкретних дій, тобто відсутні докази реального порушення або невизнання прав заявника). Також, суд зазначив, що у порушення у порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України заявник до заяви не додав документ, що підтверджує сплату судового збору. Крім того, заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, а саме: в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в заяві не зазначено повне найменування, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, відомі номери засобів зв`язку та офіційну електронну адресу заінтересованої особи (Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області), адресу електронної пошти заявника; в порушення вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в заяві не зазначено щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; в порушення вимог п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в заяві відсутній попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які заявник поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Копію ухвали судді Приморського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2020 року направлено ОСОБА_1 з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 копії ухвали отримала 29 грудня 2020 року (т. 2 а.с. 54).

30 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про продовження строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі судді Приморського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2020 року (т. 2 а.с. 55).

05 січня 2021 року ОСОБА_1 направила на адресу суду заяву, у якій, зокрема, зазначено, що вона просить періоди з 01 вересня 1998 року по 07 лютого 2000 року, з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року визнати пенсійним страховим стажем та прийняти рішення щодо його врахування Пенсійним фондом України. Доказова база надана заявницею у заяві від 04 січня 2021 року. На звороті заяви ОСОБА_1 просила суд повідомити її про нові реквізити для оплати судового збору, оскільки їй відомо, що зміна рахунків відбувається на початку року. Також, ОСОБА_1 долучена заява щодо відкриття провадження, у якій, зокрема зазначена заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, її місцезнаходження, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України, номер засобу зв`язку та офіційну електронну адресу заінтересованої особи (т. 2 а.с. 57-59). У заяві ОСОБА_1 викладено обґрунтування її заяви, зазначено мету встановлення факту, правові наслідки. До заяви ОСОБА_1 також долучено лист від ГУ ПФУ в Запорізькій області з витягом з матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 66-68). Окрім того, до заяви про усунення недоліків, ОСОБА_1 долучено клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, в яких, зокрема, ОСОБА_1 просила суд витребувати у ГУ Пенсійного фонду України інформацію щодо застосування до підприємця ОСОБА_1 штрафних санкцій за несплату страхових пенсійних внесків за періоди з 01 вересня 1998 року по 07 лютого 2000 року, з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року (т. 2 а.с. 59).

Ухвалою судді Приморського районного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявниці.

Ухвала суду першої інстанції про визнання неподаною та повернення заяви мотивована тим, що у заяві ОСОБА_1 від 05 січня 2021 року заявницею не виконано вимоги ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви. Крім того, заявником до заяви про усунення недоліків не додано документ, що підтверджує сплату судового збору. Таким чином позивач не усунула недоліки заяви, яку залишено без руху.

18 січня 2021 року ОСОБА_1 надано суду оригінал квитанції про сплату судового збору (т. 2 а.с. 93).

22 січня 2021 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді Приморського районного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду та прийняття позитивного рішення.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 26 лютого 2021 року та призначено справу до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відзивів від осіб, які беруть участь у справі, на вищезазначену апеляційну скаргу не надійшло. В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частинами 2, 3 ст. 294 ЦПК України передбачено, що з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Положеннями ст. 318 ЦПК України визначені особливості змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до положень ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пунктах 3, 5 постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не додано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя відповідно до ст. 139 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3).

Відповідно до ст. 13, 43, 49 та 175 ЦПК України позивач сам визначає зміст заявлених ним вимог, на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі (прийняття заяви до розгляду) суд не може вдаватися ні до оцінки доказів, ні до дослідження доказів, оскільки ці дії суд вчиняє на стадії з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження заявлених вимог, неточність формулювань заявлених вимог, а також незазначення у заяві мети, з якою заявник просить встановити певний факт, що має юридичне значення, ненадання достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні заяви по суті, а не для визнання заяви неподаною і її повернення.

Постановляючи ухвалу від 23 грудня 2020 року суд першої інстанції не звернув увагу на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу і відповідно до ч. 2 ст. 294 ЦПК України суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази з метою з`ясування обставин справи, та дійшов передчасного висновку про повернення заяви заявникові.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до суду із заявою про продовження строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі судді Приморського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2020 року.

Відповідно до частин другої, шостої-сьомої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Разом із тим, не вирішивши заяву ОСОБА_1 про продовження установленого в ухвалі апеляційного суду від 23 грудня 2020 року строку на усунення недоліків заяви, не з`ясувавши поважність наведених заявником підстав для його продовження, суд першої інстанції передчасно повернув її заяву відповідно до положень статей 185 ЦПК України.

Таким чином, не розглянувши належним чином клопотання ОСОБА_1 суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права та передчасно зробив висновок про визнання заяви неподаною та повернення її особі, яка її подала.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини гарантії регламентовані статтею 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення ЄСПЛ у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії).

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції постановив ухвалу про визнання неподаною та повернення заяви з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що посилання суду першої інстанції на неможливість визначити щодо якої обставини заявниця просить встановити відповідний факт є помилковим, оскільки з заяви ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, вбачається, що вона просить суд встановити факт наявності у неї трудового стажу у періоди з 01 вересня 1998 року по 07 лютого 2000 року, з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2001 року, з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2007 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, крім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність та перевірити чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Керуючись ст.ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Приморського районного суду Запорізької області від 14 січня 2021 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанціїдля продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 31 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: