справа № 509/505/21
РІШЕННЯ

Іменем України

18 серпня 2021 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н. Д.,

при секретарі судового засідання - Рябчук О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в місті Арциз Одеської області цивільну справу за позовною заявою ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (далі - ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ») звернулося до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судових витрат, посилаючись на те, що 06 березня 2018 року на Іванівському мосту в м.Одесі, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем марки «BMW Х1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілю останньої завдані механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2018 року, ОСОБА_1 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідач ОСОБА_1 відповідно до договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності був застрахований у АТ «СК «Країна» за завдання шкоди майну третім особам на суму 100000,00 грн, зі строком дії договору до 16 лютого 2019 року. Відповідно до Звіту № 3705 про оцінку автомобіля «BMW Х1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , розмір завданих внаслідок вказаного ДТП збитків становить 49858,12 грн. 19 березня 2018 року згідно страхового акту № 006.00278118-1 за Договором страхування № 774/17-Т/О від 04 грудня 2017 року прийнято рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_2 в розмірі 50259,16 грн., на підставі заяви про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 06 березня 2018 року. Оскільки, ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» сплатило за ремонт автомобіля «BMW Х1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , страхове відшкодування в розмірі 50259,16 грн., однак, відповідно до платіжного доручення № 4859 від 25 травня 2018 року АТ «СК «Країна» відповідача оплатила позивачу грошові кошти у розмірі 41396,92 грн., то різниця між фактичним збитком та виплаченою сумою страхового відшкодування страховиком відповідача складає 8862,24 грн., яку необхідно стягнути з відповідача у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з зазначеною позовною заявою.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі, її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження.

До суду від представника відповідача надійшов відзив, згідно якого позовні вимоги позивача не визнали, просили відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те що, не визначено у зв`язку з якими підставами позивач пред`явив вимоги до відповідача, оскільки пред`явлення позову безпосередньо до відповідача могло би мати місце лише у порядку регресу від страхової компанії АТ «СК «Країна» до ОСОБА_1 ; позивачем не було надано доказів покриття витрат на відновлювальний ремонт у обсязі 50259,16 грн., що взагалі виключає можливість стягнення даних коштів з будь-якої особи, оскільки право регресу у однієї страхової компанії (потерпілого) до страхової компанії особи, яка визнана винною у ДТП можливе при підтвердженні факту погашення цих коштів ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ»; надані позивачем розрахунки розміру завданого збитку є сумнівними, оскільки фактичні витрати на відновлювальний ремонт відповідно до рахунку-фактури складає 18914,52 грн., а звіт, що був виконаний на підставі договору від 29 грудня 2015 року містить посилання ремонтну калькуляцію на запасні частини без конкретизації відповідного переліку. Також, просить суд стягнути з позивача судові витрати.

Крім того, до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою за відновлений ремонт автомобіля потерпілої особи, яку здійснила страхова компанія АТ СК «Країна» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, повинен компенсувати відповідач, оскільки був причетний до завдання шкоди. Щодо стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат у розмірі 2000,00 грн., представник позивача зазначила, що на обґрунтування розміру судових витрат представником позивача не було надано жодних документів на підтвердження оплати судових витрат, тому заява представника відповідача є небунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач та його представник-адвокат в судове засідання не з`явилися, однак від представника-адвоката до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі і такий висновок суду ґрунтується на наступному.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з довідки № 660472 про дорожньо-транспортну пригоду від 06 березня 2018 року, виданої Управлінням патрульної поліції у м.Києві Національної поліції України, 06 березня 2018 року на Іванівському мості в місті Одесі, ОСОБА_1 , відповідач по справі, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем марки «BMW Х1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 118-119).

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 11 квітня 2018 року у справі № 521/4942/18, ОСОБА_1 , відповідача по справі, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, по вищевказаним обставинам, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн (а.с. 13, 120).

04 грудня 2017 року між ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», позивачем по справі, (а.с. 51-67, 68-75, 76) та ОСОБА_2 (а.с. 33) був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 774/17-Т/О зі строком дії з 08 грудня 2017 року по 07 грудня 2018 року, з урахуванням умов п.п. 23.1, 23.2 договору, предметом страхування якого став транспортний засіб, автомобіль марки «BMW Х1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 6-11).

ОСОБА_1 , відповідачем по справі, було застраховано свою цивільно-правову відповідальність у АТ «СК «Країна» поліс ОСЦПВВНТЗ № АМ/2131824 зі строком дії з 17 лютого 2018 року по 16 лютого 2019 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, становить 100000,00 грн, розмір франшизи - 0,00 грн. (а.с. 121).

Відповідно до звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» № 3705 від 12 березня 2018 року незалежної оцінки транспортних засобів, вартість матеріальної шкоди, спричиненої в результаті пошкодження автомобіля марки «BMW Х1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке мало місце 06 березня 2018 року за участю ОСОБА_1 , відповідача по справі, становить 49858,42 грн. (а.с. 14-28).

Судом встановлено, та з матеріалів справи вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 06 березня 2018 року за участю ОСОБА_1 , відповідача по справі, автомобілю марки «BMW Х1», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , завдані механічні пошкодження.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно - правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ «СК «Країна».

19 березня 2018 року відповідно до страхового акту № 006.00278118-1 за Договором страхування № 774/17-Т/О від 04 грудня 2017 року (а.с. 30, 31, 32) прийнято рішення про виплату страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_2 в розмірі 50259,16 грн., на підставі заяви про подію, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу від 06 березня 2018 року (а.с. 12). Розмір страхового відшкодування, який здійснила страхова компанія позивача становила 50259,16 грн. (а.с. 34).

Відповідно до платіжного доручення № 4859 від 25 травня 2018 року АТ «СК «Країна» сплатила ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», позивачу по справі, регрес за страхове відшкодування в розмірі 41396,92 грн. (а.с. 37, 122).

Листом-претензією № 774/АК від 23 липня 2018 року, ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» звернулося до ОСОБА_1 , відповідача по справі, з вимогою протягом тридцяти днів з дня отримання претензії погасити завдану шкоду у сумі 8862,24 грн. (а.с. 78).

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.

Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування», статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), пункт 34).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, вимога позивача (страховика ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ») до завдавача шкоди ОСОБА_1 не є регресною, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні.

Таким чином, на думку суду, позивач по даній справі, не вірно зазначив відповідачем по справі ОСОБА_1 , як завдача шкоди, з посиланням на норми права про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п`ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховик, керуючись нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування, про що зазначено у пункті 36.1 статті 36 цього Закону.

Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18); пункт 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019р. у справі № 752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19); Постанова ВС від 24.03.2021р. у справі № 523/3212/19).

Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. За загальним правилом, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страховик у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. У разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди як співвідповідач має залучатися до участі у справі страхувальник.

У спірних правовідносинах, за умови фізичного знищення пошкодженого автомобіля, до правовідносин сторін мають застосовуватися положення статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «про страхування», статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», додатково - приписи статті 1194 ЦК України у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.

У випадку, якщо йде мова лише про відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, слід застосовувати норми положення статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування», статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу), додатково - приписи статті 1194 ЦК України, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, шкоди.

Судом встановлено, що згідно зі страховим полісом ОСЦПВВНТЗ № АМ/2131824, відповідачем ОСОБА_1 було застраховано свою цивільно-правову відповідальність у АТ «СК «Країна» зі строком дії з 17 лютого 2018 року по 16 лютого 2019 року, зі страховим лімітом 100000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, на момент вчинення ДТП, розмір франшизи - 0,00 грн. (а.с. 121).

14 квітня 2018 року ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», позивач по справі, надіслало АТ «СК «Країна» претензію про відшкодування шкоди у розмірі 50259,16 грн., заподіяної внаслідок ДТП, яка сталася 06 березня 2018 року за участю ОСОБА_1 , відповідача по справі, (а.с. 77, 117).

АТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування страховику потерпілого лише в сумі 41396,92 грн. (а.с. 122). Різниця між фактичним збитком та виплаченою сумою страхового відшкодування страховиком відповідача склала 8862,24 грн., яку, на думку позивача, необхідно стягнути з правопорушника - відповідача ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що страховики: ПРАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», позивач по справі, та АТ «СК «Країна» мають насамперед вирішити спір між собою в межах установленого ліміту страхової відповідальності для врегулювання спору.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку, що викладені позивачем в позовній заяві обставини не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов необґрунтований у зв`язку з чим не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, не приймає до уваги доводи представника позивача щодо посилань на судову практику Верховного суду у Постанові від 22 квітня 2021 року (справа № 759/7787/18), з підстав виникнення інших, а саме деліктних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

На підставі ст. ст. 3, 5, 6, 9, 22-31, 35, 36, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтею 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 512, 993, 1191, 1194 ЦК України, керуючись 4, 5, 7, 8, 12, 13, 19, 48, 76-83, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.