Справа № 345/1161/19
Провадження № 22-ц/4808/552/21
Головуючий у 1 інстанції Сухарник І. І.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Томин О.О.

з участю секретаря Пацаган В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 23 лютого 2021 року, у складі судді Сухарник І.І., за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Вирастока Юрія Мирославовича,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Калуського міськрайонного відділу ДВС Вирасток Ю.М. Свої вимоги мотивувала тим, що в провадженні державного виконавця перебуває виконавче провадження № 60564745 від 11.11.2019 року, відкрите за виконавчим листом, виданим Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 30.10.2019 року по справі № 345/1161/19.

Зазначила, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника та реєстраційний номер облікової картки платника податків не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах. Також державним виконавцем здійснюється бездіяльність протягом усього 2020 року і дотепер, оскільки остання виконавча дія була вчинена 16.01.2020 року та оформлена постановою про залучення працівників органів внутрішніх справ.

Заявниця вважає, що під час виконання судового рішення мало місце порушення її прав та свобод, а тому звернулась до суду з скаргою, в якій просила встановити триваючою в часі понад 14 місяців бездіяльність головного державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Вирастока Ю.М. по невиконанню судового рішення щодо зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою (кадастровий номер :01:003:0097) та нерухомим майном, розміщеним на цій земельній ділянці, заїздом між будинковолодіннями АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу самовільно встановленої загорожі із металічних стовпчиків і сітки; зобов`язати головного державного виконавця Калуського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Вирастока Ю.М. невідкладно виконати виконавчий лист.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 26 лютого 2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника та реєстраційний номер облікової картки платника податків не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах. Також державним виконавцем здійснюється бездіяльність протягом усього 2020 року і дотепер, оскільки остання виконавча дія була вчинена 16.01.2020 року та оформлена Постановою про залучення працівників органів внутрішніх справ.

Зазначила, що з питань виконання вказаного виконавчого листа допущена бездіяльність, оскільки подання боржником заяви про роз`яснення рішення не тягне за собою зупинення чи відкладення на строк 10 робочих днів вчинення виконавчих дій.

Вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що рішення суду не виконується у зв`язку із зверненням боржника до суду із заявою щодо роз`яснення судового рішення, а ОСОБА_1 не доведено, що судом роз`яснено боржнику рішення від 17.07.2019 року, тому боржник не ухиляється від виконання судового рішення та не виконує його з поважних причин.

Зазначає, що в виконавчому провадженні не існує жодної підстави передбаченої статтею 34 Закону України Про виконавче провадження щодо зупинення виконавчих дій, про що винесена відповідна постанова, тому рішення підлягало виконанню.

Ухвалою суду від 12.02.2020 року зупинено провадження у справі про роз`яснення судового рішення до повернення матеріалів цивільної справи №345/1161/19 з Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, однак ця ухвала не зупиняє виконавчі дії.

Вважає, що державний виконавець може залучити спеціалістів, які б роз`яснили боржнику, яка саме самовільно встановлена загорожа за межами земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:0097 підлягає демонтажу.

Просить скасувати ухвалу суд першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити та визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Калуського міськрайонного відділу ДВС у виконавчому провадженні 60564745, зобов`язати його виконувати судове рішення згідно приписів Закону України Про виконавче провадження, зокрема щодо залучення в провадження спеціаліста ДЗК, який вправі вказати, яку саме самовільно встановлену загорожу слід демонтувати.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що земельна ділянка під домоволодінням ОСОБА_2 не приватизована та не сформована як об`єкт цивільних прав, таким чином не можна визначити її межі.

25.02.2021 року братом ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , за участю представника ОСОБА_3 , демонтовано спірну загорожу, яка належала ОСОБА_2 , про що повідомлено старосту села та ДВС. Держаним виконавцем встановлено, що жодних перешкод у ОСОБА_1 з приводу користування земельною ділянкою та нерухомим майном, розміщеним на цій земельній ділянці, заїздом між будинковолодіння АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 немає, що було підтверджено присутніми особами та складено акт державного виконавця.

На підставі даного акту головним державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-франківськ), Вирасток Ю.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін. У зв`язку з встановленням карантинних заходів розгляд справи просить проводити у відсутності ОСОБА_2 та її представника.

Сторони, повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином,в судове засідання не з`явилися, тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності на підставі ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, суд виходив із того, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що виконавцем повернуто виконавчий лист без виконання через відсутність у ньому персональних даних боржника, чи бездіяльності (не вчинення процесуальних дій визначених Законом), а отже не встановлено неправомірності дій чи бездіяльності, внаслідок яких порушені права ОСОБА_1 .

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 1291 Конституції України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.3 п.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 11.11.2019 року головним державним виконавцем Калуського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Вирастком Ю.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60564745 на підставі виконавчого листа №345/1161/19, виданого 30.10.2019 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою (кадастровий номер :01:003:0097) та нерухомим майном, розміщеним на цій земельній ділянці, заїздом між будинковолодіннями АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу самовільно встановленої загорожі із металічних стовпчиків і сітки (а.с. 34-37).

Відповідно до актів державного виконавця 29.11.2019 року та 23.12.2019 року виконавцем було здійснено виїзди на місце виконання судового рішення (вул. Робітнича, в с. Мостище) для встановлення того, чи виконано рішення. До даних дій було залучено стягувача ОСОБА_1 та свідків. Боржником самостійно рішення суду не виконано, ОСОБА_2 на місці виконання була відсутня (а.с. 38, 41).

На підставі даних актів 09.12.2019 року та 27.12.2019 року державним виконавцем винесено постанови про накладення на боржника ОСОБА_2 штрафу у розмірі 1700 грн та 3400 грн відповідно, повторно зобов`язано боржника виконати рішення суду в 10-ти денний строк та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (а.с. 39,40, 42,43).

22.01.2020 року боржник ОСОБА_2 подала до ДВС заяву, вказала, що ОСОБА_1 на даний час має вільний доступ до своєї земельної ділянки, нерухомого майна на цій земельній ділянці, а також може вільно користуватись заїздом між будинковолодіннями, оскільки самовільно встановлений паркан із металічних стовпчиків та сітки демонтовано (а.с.44,45).

28.01.2020 року представник ОСОБА_2 подав заяву про відкладення виконавчих дій до роз`яснення судом судового рішення, на підставі якого було видано виконавчий документ (а.с. 59).

Відповідно до Акту державного виконавця від 29.01.2020 року, державним виконавцем з виїздом за адресою вул. Робітнича с. Мостище встановлено, що рішення суду не виконується у зв`язку із зверненням боржником до суду із заявою щодо роз`яснення судового рішення. Заперечень з цього приводу у сторін виконавчого провадження не було, що підтверджується підписами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в акті (а.с. 62).

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 12.02.2020 року розгляд заяви ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення зупинено до повернення матеріалів цивільної справи № 345/1161/19 з Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (а.с. 64).

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що заявником не подано доказів бездіяльності державного виконавця під час виконання рішення суду. Судом встановлено, що сторони погодились для завершення виконавчого провадження отримати роз`яснення судового рішення щодо його виконання в частині демонтажу боржником самовільно встановленої огорожі, що підтверджується актом державного виконавця від 29.01.2020 року. ОСОБА_1 , будучи присутньою при складенні вказаного акту будь-яких заперечень не висловлювала, що підтверджується її підписом.

Крім того, ухвалою Калуського міськрайонного суду від 12 лютого 2020 року зупинено провадження в справі за заявою ОСОБА_2 про роз`яснення судового рішення від 17.07.2019 року до повернення матеріалів цивільної справи №345/1161/19 з касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця при виконанні виконавчого листа яким зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1 .

Крім того, як вбачається з відзиву на апеляційну скаргу постановою державного виконавця від 25 лютого 2021 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №345/1116/19 виданого 30.10.2019 року Калуським міськрайонним судом закінчено у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки обставини на які посилається заявник не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, в основному направлені на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку.

Узагальнюючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанцій повно та всесторонньо перевірив доводи сторін та наявні у справі докази, ухвалив рішення з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Калуського міськрайонного суду від 23 лютого 2021 року без зміни.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2021 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

О.О. Томин