Справа №488/2328/20 Головуючий у 1-й інстанції Лазарева Г.М.
Провадження № 22ц/812/1196/21 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 липня 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої: Ямкової О. О.,

суддів: Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В.,

із секретарем: Горенко Ю. В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Добрікової І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 , поданою від його імені

адвокатом Кобою Валерієм Борисовичем,

на рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2021 року, у якому усунута описка за ухвалою суду від 29 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Лазаревої Г.М. в залі суду в місті Миколаєві об 11 годині 37 хвилині, дата складення повного тексту рішення не зазначена, по справі

за позовом

ОСОБА_2 до Миколаївської обласної прокуратури,

Головного управління Національної поліції в Миколаївській області,

Державної казначейської служби України

про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Миколаївської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області та Державної казначейської служби України про стягнення шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що відносно нього в провадженні СВ Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції у Миколаївській області перебували кримінальні провадження, за якими здійснювалося досудове розслідування: за №00002553, за ознаками злочину, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України та № 0000464 за ознаками злочину, передбаченого частиною 4 статті 358 КК України.

Постановою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 1 матеріали досудового розслідування у зазначених кримінальних провадженнях об`єднано в одне провадження під № 0002553 у зв`язку з наявністю даних, які вказують на вчинення вказаних злочинів однією і тією ж особою, та 7 лютого 2018 року слідчим складено повідомлення про підозру ОСОБА_2 , з яким його ознайомлено 8 лютого 2018 року.

В ході кримінального провадження слідчим та прокурорами здійснювався збір інформації щодо позивача, його зв`язків, стану його здоров`я, отримувався тимчасовий доступ до його персональної інформації та документів, які містять охоронювану законом таємницю (інформація про стан здоров`я, проходження стаціонарного лікування, виконані медичні процедури, а також інформація про вхідні та вихідні дзвінки, здійснені з його власного мобільного телефону, абонентів, з ким він контактував, його місцезнаходження, тощо). Крім того, ОСОБА_2 двічі допитувався в якості підозрюваного слідчим. Вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 липня 2019 року, який залишено без змін за ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, ОСОБА_2 виправдано за недоведеністю вчинення злочину.

Позивач зазначав, що він перебував під слідством та судом 1 рік 10 місяців та 5 днів з 7 лютого 2018 року по 12 грудня 2019 року, посилався на положення статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та просив стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 220 000 грн, та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000 грн.

У відзиві на позов Державна казначейська служба України просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження спричиненої йому моральної шкоди та наявність моральних страждань. Зазначала, що при розрахунку розміру завданої позивачу шкоди має застосовуватись в якості розрахункової величини прожитковий мінімум на одну особу, а не розмір мінімальної заробітної плати з посиланням на Закон № I774-VIII з 1 січня 2017 року. Крім того, зазначала про безпідставність стягнення витрат на правничу допомогу через відсутність документального підтвердження таких витрат, а також їх розрахунку.

У відзиві на позов Головне управління Національної поліції в Миколаївській області просило відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .. Зазначало, що позивачем, крім загальних висловлювань, не надано належних доказів у підтвердження спричинення йому моральної шкоди. Тому, вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 220 000 гривень є надуманим та визначений позивачем без урахування засад розумності та виваженості і не відповідає характеру немайнових втрат та обсягу моральних страждань. Також вказав, що в своєму позові ОСОБА_2 зазначив суму, витрачену ним на правничу допомогу в сумі 11000 гривень згідно договору № 24/2020 про надання правничої допомоги, але не надав до ГУНП в Миколаївській області доказів про дійсні розрахунки. Вважає, що відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У відповідях на відзиви представник позивача зазначив, що підстави та розміри моральної шкоди належним чином обґрунтовані у позовній заяві, а також підтверджено обсяг виконаних адвокатом робіт та тих робіт, які будуть виконані адвокатом до прийняття судом кінцевого рішення у справі.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2021 року, у якому усунуто описку за ухвалою того ж суду від 29 квітня 2021 року, позов частково задоволено. Стягнуто з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування, прокуратури грошові кошти в розмірі 133 020 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 11000 грн В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Коба В. Б., який діє від імені ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить змінити рішення суду першої інстанції, повністю задовольнивши позовні вимоги.

У змісті скарги зазначав, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини справи, які стосуються допущених порушень кримінально-процесуального законодавства під час досудового слідства, які призвели до погіршення як стану здоров`я позивача, так і душевних страждань протягом досить тривалого часу.

Вважає, що суди, з урахуванням конкретних обставин справи, не обмежені у визначенні більшого розміру відшкодування моральної шкоди, а тому на його думку, розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути збільшений.

У відзиві на апеляційну скаргу Державна казначейська служба України посилаючись на те, що ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів у підтвердження спричинення йому моральної шкоди та доказів , які б підтверджували наявність у нього моральних страждань, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Крім того зазначала, що відшкодовувати моральну шкоду, про яку просить відповідач повинна Держава, а не Державна казначейська служба України. Наділення органів Казначейства повноваженнями щодо виконання судових рішень про стягнення коштів з Державного бюджету України, не вказує на безумовний обов`язок останніх нести юридичну відповідальність за діяння держави та створених нею органів. Щодо витрат на правничу допомогу Державна казначейська служба України вказувала на безпідставність їх стягнення через відсутність документального підтвердження таких витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Національної поліції в Миколаївській області не погоджувалось з доводами апеляційної скарги посилаючись на необґрунтованість позивачем, спричиненої йому моральної шкоди. Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначало, що судом зроблено правильний висновок щодо нарахувань суми моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення із наступних підстав.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV V. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Згідно з статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами пункту 2 частини 2 статті 1167 ЦК України, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 і 7 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1.12.1994 №266/94-ВР підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 вказаного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода (пункт 5 статті 3 Закону).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього ж Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач незаконно перебував під слідством і судом з 7 лютого 2018 року по 12 грудня 2019 року,

Вироком Заводського районного суду міста Миколаєва від 30 липня 2019 року, який залишено без змін за ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року, ОСОБА_2 виправдано за недоведеністю вчинення злочинів.

Незаконним перебуванням під слідством та судом позивачу завдано моральних втрат, що призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивач протягом тривалого часу був позбавлений можливості у повній мірі реалізовувати свої звички і бажання, був позбавлений звичайних сімейних радощів та можливості реалізації сімейних планів, а також активного громадського життя, погіршився стан його здоров`я.

Наявні у справи докази дають підстави стверджувати, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо нього постановлено виправдувальний вирок суду.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі на 1 січня 2021 року складає 6000 грн.

З огляду на зазначене розмір відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з держави на користь позивача вирахувано правильно (22 місяці 17 днів х 6000 грн.) та становить 133020 грн.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані конкретні обставин справи, в зв`язку з чим, розмір моральної шкоди визначено не вірно, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки при визначенні розміру компенсації моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з характеру правопорушення, тривалості душевних страждань позивача та необхідності доводити своє порушене право в судовому порядку, а тому дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування компенсації моральної шкоди відповідно до положень статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Визначена судом компенсація моральної шкоди відповідає характеру та глибині страждань позивача, а тому відсутні підстави для зміни розміру відшкодування.

Аргументи Державної казначейської служби України про те, що судом першої інстанції не враховано пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно з яким мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівникам та інших виплат, не заслуговують на увагу, оскільки відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, не є його посадовим окладом, заробітною платою чи іншою виплатою, а відтак підстави для застосування наведеної норми до спірних правовідносин відсутні.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №607/14493/16-ц, від 2 жовтня 2019 року у справі №311/842/17, від 17 січня 2020 року у справі №366/2027/18, від 12 лютого 2020 року у справі №295/692/17, від 11 березня 2020 року у справі №295/5199/17, та від 8 квітня 2020 року у справі № 464/6418/16-ц.

Не має підстав для перегляду за апеляційною скаргою позивача розміру судових витрат на правничу допомогу, які стягнуті на його користь, оскільки апеляційний перегляд судового рішення здійснюється виключно в межах доводів апеляційних скарг, що подані на нього.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 367, 368, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану від його імені представником адвокатом Кобою Валерієм Борисовичем, залишити без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2021року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуюча О. О. Ямкова

Судді С. В. Колосовський

О. В. Локтіонова