РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2021 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд

Тернопільської області в складі:

головуючого Малярчук В.В.

за участі секретаря судового засідання Зіньковської Н.Д., Пасько І.Б.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, у якому просить визнати недостовірною та такою, що порушує її права на повагу до її гідності, честі та недостовірності в ділової репутації, наступну інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчителем соціальним педагогом Теребовлянської спеціалізованої школи - ліцею м. Теребовля, Теребовлянського району Тернопільської області, стягнути з ОСОБА_2 в її користь моральну шкоду за розповсюдження недостовірної інформації в розмірі 5000 грн., стягнути з ОСОБА_2 в її користь судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за подання позовної заяви, стягнути з ОСОБА_2 в її користь витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що вона проживає за адресою по АДРЕСА_1 , працює вчителькою музичного мистецтва у Струсівській школі інтернаті в с. Струсів, Теребовлянського району Тернопільської області. Відповідачка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в АДРЕСА_1 , працює вчителем соціальним педагогом Теребовлянської спеціалізованої школи - ліцею м. Теребовля, Теребовлянського району Тернопільської області, яка звела наклеп в поліцію, де в заяві вказала, що в с. Струсів вчитель музичного мистецтва ОСОБА_1 неналежним чином неналежним чином виконувала професійні обов`язки та грубо і нетактовно ставиться до її дітей. Та також поширила неправдиву інформацію, яка скомпрометувала не тільки її, але заклад у якому вона працює. Дана скарга, яка надійшла в поліцію від ОСОБА_2 є неправдивою, недостовірною оскільки не відповідає дійсності. Така поведінка працівника є не припустима, як з точки моралі так і згідно закону.

Представник позивача та позивач в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовільнити, посилаючись на мотиви викладенні в позовній заяві.

Відповідач позов не визнала та заперечувала викладенні обставини у позовній заяві, просила в позові відмовити.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши докази, що є у справі, вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено наступне:

10.11.2020 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Одним із доказів винуватості є рапорт працівника поліції від 12.09.2020 року, згідно якого 12.09.2020 року о 14:47 год. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.09.2020 року о 14: 45 год. за адресою с. Струсів вулиця Невідома Заявниця скаржиться на вчительку музичного мистецтва ОСОБА_3 , яка викладає у школі інтернат в с. Струсів та не належним чином виконує свої професійні обув`язки, зі слів заявниці грубо порушує та нетактовно ставиться до її дітей. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21).

Так, згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до пункту 2 та 4 частини 2 статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до пункту 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 280 Цивільного кодексу України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Однак, в матеріалах справи відсутня сама скарга відповідачки ОСОБА_2 , яка надійшла в поліцію про неправдиву та недостовірну інформацію, що не відповідає дійсності, у якій на думку позивачки ОСОБА_1 викладено зміст обставин, що принижують честь гідність та ділову репутацію.

Так, відповідачка ОСОБА_2 звернулася до правоохоронних органів з приводу неналежного виконання обов`язків ОСОБА_1 щодо виховання її сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , іншим чином поширення відомостей, що стосується позивачки ОСОБА_1 не відбувалося про, що в судовому засіданні не заперечували сторони.

В судовому засіданні допитувалися свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, що вона довідалася, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої професійні обов`язки. Вказкну інформацію вона отримала від самої ОСОБА_8 , вона сказала їй це сама.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання, що вона довідалася, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала свої професійні обов`язки. Вказану інформацію вона отримала від самої ОСОБА_1 при розмові, чи у будь який інший спосіб пригадати зараз не може. Також їй від ОСОБА_1 стало відомо, що її було притягнуто до відповідальності з приводу подій пов`язаних з її сином з етичних міркувань обставин цього не з`ясовувала.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Однак, позовна вимога ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації є безпідставною, оскільки позивач та її представник не довели завдання ОСОБА_9 моральної шкоди, за яку необхідно було б стягнути кошти, хоча відповідно до ст.. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити, у зв`язку з безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 81, 263, 265 ЦПК України, ст.ст.11, 16, 22, 23, 280, 1166, 1167, 1195 ЦК України, Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити, у зв`язку з безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів через Теребовлянський районний суд.

Розяснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом п`яти днів.

Головуючий В.В.Малярчук