ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, за участю Дніпропетровської обласної прокуратури, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року заяву позивача ОСОБА_1 про призначення психологічної експертизи задоволено частково. Призначено по справі психологічну експертизу відносно позивача ОСОБА_1 , проведення якої доручено експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса». На вирішення експертів поставлено наступні питання: наскільки травматичними були передуючі подіям 23.07.2009 року порушення звичайного життя ОСОБА_1 незаконними діями органів влади?; чи природна реакція, реалізована в заявах, які стали підставою для складання протоколу від 23.07.09 про прояв неповаги до суду, на невиконання 1-го рішення ЄСПЛ?; чи була така вербальна реакція максимально грубою для ОСОБА_1 .?; чи були травматичними затримання 23.07.2009 року ОСОБА_1 , якщо так то наскільки?; чи усвідомлено йшов ОСОБА_1 на загострення відносин з держорганами та чи усвідомлював він небезпеку для нього такого загострення?; чи повністю впорався до теперішнього часу з заподіяними психологічними травмами ОСОБА_1 (якщо такі були)?; наскільки складними є особистість підекспертного та його картина світу; який ступінь зосередженості і інтенсивності зусиль для відновлення ОСОБА_1 своїх прав після 23.07.2009 року, чи можливо для нього повернення до звичайного життя попереднього періоду?; яка оцінка немайнової шкоди, заподіяної порушенням прав підекспертного? Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України за дачу завідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків. Оплату за проведення експертизи покладено на ОСОБА_1 . Роз`яснено сторонам положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі у експертизі. В іншій частині заяви відмовлено. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено (а.с. 122-125 т.2).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про зміну оскаржуваної ухвали в частині покладеного на нього обов`язку з оплати за проведення експертизи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Держави Україна, в якому просить відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду у розмірі 12667,70 дол. США і 10000,00 грн. матеріальної шкоди та 8190000,00 грн. моральної шкоди. В подальшому позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 просить стягнути на його користь ,00 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с. 21 т.2).

Позивач звернувся до місцевого суду із заявою про призначення у справі судової психологічної експертизи, та додав перелік питань, з яких має бути проведена експертиза (а.с. 85, 118-119 т.2).

Згідно ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Частиною 3 статті 103 ЦПК України встановлено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Відповідно до ч.1 ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом та підставами позову ОСОБА_1 є відшкодування відповідачами на його користь моральної шкоди, спричиненої правоохоронними органами та судами.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з нормами ст.ст. 76, 89, 229 ЦПК України, а також положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст. 133 ЦПК України).

Пунктом 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з проведенням експертизи.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою, якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Відповідно до п. 6 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» проведення експертних досліджень і обстежень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

Згідно з ч. 7 ст. 72 ЦПК України експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду.

У п. 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Виходячи із комплексного аналізу перелічених вище норм права, колегія приходить до висновку, що звільнення позивача від судових витрат на оплату судової експертизи порушує право експерта, передбачене ч.7 ст. 72 ЦПК України, на оплату виконаної роботи.

При цьому, чинним законодавством не передбачено проведення судової експертизи у даній цивільній справі, що призначається ухвалою суду за клопотанням позивача, за рахунок Державного бюджету України.

Також, після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених статтею 141 ЦПК України.

Тобто позивач має право на відшкодування судових витрат, у разі задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Колегія звертає також увагу, що за подання позовної заяви у даній справі судовий збір не справляється, у відповідності до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», однак, це не звільняє відповідну сторону від обов`язку оплати вартості проведення судової експертизи, яка призначається судом за її клопотанням.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для встановлення порушення судом першої інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції.

За положеннями частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія також звертає увагу, що ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи оскаржується лише в частині визначення платника за проведення експертизи, а тому суд апеляційної інстанції вказану ухвалу в іншій частині не переглядає, згідно вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Враховуючи положення ст. 375 ЦПК України, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції в оскаржуваній частині.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова