Справа № 749/395/21
Номер провадження 2/749/149/21
"16" серпня 2021 р. м. Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі
головуючого - судді Шаповал З.О.,
за участю секретаря Мирошниченко А.М.
представника позивача ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №749/395/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину,-
07 червня 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить:
стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові.
У судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав з підстав викладених у відзиві. Згідно відзиву на позовну заяву, ОСОБА_2 визнає позов в частині стягнення з нього аліментів на повнолітнього сина в розмірі 1/6 частини його доходу, оскільки в його на утриманні є малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та він матеріально допомагає своїй одинокій матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає в іншому населеному пункті. В частині стягнення додаткових витрат, відповідач позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позову в даній частині, оскільки навчання в коледжі повинні покриватися за рахунок аліментів, а тому оплата за навчання з метою здобуття професійної освіти не є додатковими витратами. Витрати на придбання принтера та мобільного телефону, а також навчання в автошколі та відвідування курсів в школі масажної майстерності на думку відповідача не є додатковими витратами. Крім того, відповідач вказує на те, що відсутні підстави для стягнення з нього витрат на лікування сина та за проведення аналізів, оскільки стороною позивача не надано до суду виписок з історії хвороби та рецептів лікарів в тому числі і рекомендацій лікарів на проведення досліджень саме в тих установах в яких син сторін проходив обстеження.
Суд, вислухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зміст позовної заяви та відзиву відповідача, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 02.12.2014 року було розірвано ( а.с. 15). Від спільного подружнього життя з відповідачем у них є повнолітня дитина, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 02.07.2003 року ( а.с. 14).
Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; дитина продовжує навчання у навчальному закладі; у зв`язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги; батько дитини має можливість надавати матеріальну допомогу.
Згідно із ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 працює у АТ Чернігівгаз, загальна сума доходу за період з січня 2021 року по червень 2021 року з урахуванням податків становить 127 798,10 грн, ( а.с. 102-105).
ОСОБА_2 має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.06.2017 року ( а.с. 96).
До складу сім`ї ОСОБА_2 входять дружина ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_5 та дочка дружини ОСОБА_8 , 2007 року народження ( а.с. 106).
Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання суд бере до уваги, що обов`язок утримувати повнолітню дитину на період навчання мають нести однаково як батько так і матір дитини.
Спільний син сторін лікується та йому встановлена інвалідність, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_3 від 07.06.2019 року ( а.с. 18,19). ОСОБА_4 встановлено діагноз: розсіяний склероз, церебральна форма, ремітуючий перебіг, що підтверджується виписками із медичної картки ( а.с. 36-45).
Перебування на утриманні відповідача непрацездатної матері ОСОБА_6 обгрунтовано непідтверджене. Документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймають довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання видані згідно із вимогами статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Згідно довідки від 22.07.2021 року № 559 та довідки від 22.07.2021 року №560, ОСОБА_6 зареєстрована та проживає одна за адресою: АДРЕСА_1 , є пенсіонеркою. Має сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає в м. Корюківка Чернігівської області. Названі довідки не констатують факту перебування матері на утриманні відповідача.
Враховуючи, лише ту обставину, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість утримання відповідачем свого повнолітнього сина, стан здоров`я повнолітньої дитини, той факт що повнолітній син не працює, оскільки навчається, а у відповідача на утриманні перебуває малолітня дитина, а тому суд приходить до висновку, що розмір аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача буде відповідати засадам виваженості, розумності та справедливості.
Що стосується стягнення додаткових витрат суд зазначає наступне.
Стаття 185 Сімейного кодексу України покладає на батьків обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, наприклад: розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо. Тобто, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, закон вимагає оплату додаткових.
Положення статті 185 Сімейного кодексу України стосуються особливих обставин, до яких відносяться насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Тобто, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
В статті 53 Конституції України закріплено, що повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно- технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про освіту», кожен має право на якісну та доступну освіту. Право на освіту включає право здобувати освіту впродовж усього життя, право на доступність освіти, право на безоплатну освіту у випадках і порядку, визначених Конституцією та законами України.
В статті 4 Закону України «Про освіту» закріплено, що держава забезпечує: безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти відповідно до стандартів освіти; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої і післядипломної освіти відповідно до законодавства. Право на безоплатну освіту забезпечується: для здобувачів дошкільної та повної загальної середньої освіти - за рахунок розвитку мережі закладів освіти всіх форм власності та їх фінансового забезпечення у порядку, встановленому законодавством, і в обсязі, достатньому для забезпечення права на освіту всіх громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають на території України; для здобувачів позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та післядипломної освіти - у закладах освіти чи інших суб`єктів освітньої діяльності за рахунок фінансування з державного та/або місцевого бюджетів у порядку, встановленому законодавством; для здобувачів вищої освіти - у закладах освіти за рахунок фінансування з державного та/або місцевого бюджетів у порядку, встановленому законодавством. Держава гарантує усім громадянам України та іншим особам, які перебувають в Україні на законних підставах, а також кожній дитині незалежно від підстав її перебування в Україні право на безоплатне здобуття повної загальної середньої освіти відповідно до стандартів освіти.
Аналіз ст. 185 СК України, вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, окрім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.
Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка перебуває на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку з розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо.
Наявність таких обставин та розмір витрат підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.
Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного суду від 26.08.2020 р. у справі №336/1488/19. Суд касаційної інстанції зауважує, що навчання особи з метою здобуття освіти не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат із батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами в розумінні статті 185 Сімейного кодексу України.
При цьому, витрати на навчання в автошколі, в переважній більшості, відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковим, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері, як і те, що куплені девайси принтер та мобільні телефони, були спрямовані на розвиток особливих здібностей сина сторін, а не для загального розвитку дитини та були придбані саме для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 761/6933/17.
Щодо витрат за відвідування курсів в школі масажної майстерності, суд зазначає, що відвідування вказаних курсів не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 205/4622/16-ц.
Проте підлягають стягненню витрати понесені позивачем на лікування спільної дитини сторін та за проведення аналізів, досліджень, з огляду на наступне.
У правовій позиції Верхового Суду України, висловленій у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Частинами 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Відповідно до ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст..89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином враховуючі вказані висновки Верховного Суду та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення додаткових витрат за лікування та медичних досліджень цілком обгрунтований та в даній частині підлягає задоволенню в повному обсязі.
Оскільки при зверненні до суду позивач не сплачувала судовий збір за дві вимоги у розмірі 1816,00 грн., так як була звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп., за одну вимогу немайнового характеру (стягнення аліментів), а за майнову вимогу (стягнення додаткових витрат) з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 241,62 грн, а всього 1149, 62 грн., а решту судового збору в сумі 666 грн. 37 коп., слід компенсувати за рахунок держави відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 133, 141, 263-265, 268, 273, 354, ЦПК України, п.п. 15.5 п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду (07.06.2021 року) і до закінчення або припинення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , додаткові витрати на утримання дитини, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5637 (п`ять тисяч шістсот тридцять сім) грн.09 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1149 грн. 62 коп.
Судовий збір в розмірі 666 грн. 37 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду через Щорський районний суд Чернігівської області.

Повний текст рішення виготовлений 19.08.2021 року.

Суддя З.О.Шаповал