РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/6553/20

Провадження № 22-ц/4815/944/21

Рівненський апеляційний суд:

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий : Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.,

за участю: ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про захист прав споживачів, визнання частково недійсним договору добровільного страхування, стягнення страхової виплати, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про захист прав споживачів, визнання частково недійсним договору добровільного страхування, стягнення страхової виплати, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені.

Просила суд:

визнати недійсним положення пункту 7.5.3. Додатку 1 до Договору №-1000071 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» від 19.11.2019 року «Умови добровільного страхування наземного транспорту», в наступній частині: «Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати Страхувальнику пені в розмірі 0,01% суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний календарний день прострочення, але не більше ніж у подвійному розмірі облікової ставки НБУ за відповідний період», а також

стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 721 916,89 грн., інфляційні втрати в розмірі 5775,34 грн., три проценти річних в розмірі 4746,85 грн., пеню в розмірі 1 732 600,54 грн., а всього 2 465 039,62 грн., судові витрати понесені на правничу допомогу адвоката в розмірі 12400 грн. та витрати понесені на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 28700 грн..

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування в розмірі 721 916,89 грн., інфляційні втрати в розмірі 5775,34 грн., три проценти річних в розмірі 4746,85 грн., пеню в розмірі 1 732 600,54 грн., а всього 2 465 039,62 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна на користь ОСОБА_2 витрати понесені позивачем на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 28700 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі понесені позивачем на правничу допомогу адвоката в розмірі 12400 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ТОВ «Страхова компанія «Євроінс Україна»подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, з метою встановлення всіх обставин настання події, що має ознаки страхової, та визначення розміру страхового відшкодування, відповідно до п.7.4.1, п.7.4.2, п.7.4.5, п.7.4.6 Умов страхування, страховик 31.01.2020 року, 04.02.2020 та 07.02.2020 року направляв позивачу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (водій застрахованого автомобіля на момент події) та представнику позивача адвоката Лавренчук Т.В., запити про надання інформації, необхідної для прийняття обґрунтованого рішення по справі, однак ними не було надано відповідей. Не надали застрахований автомобіль, свідоцтво про його реєстрацію та не були присутні 10.02.2020 року о 10 год.00 хв. на СТО в м. Рівне, вул. Млинівська, 18, звідки застрахований автомобіль мав бути доставлений в м. Львів в «Порше Центр» для проведення комп`ютерного діагностування електронних систем. Це позбавило страховика можливості встановити причини настання події, що має ознаки страхового випадку, та визначити розмір страхового відшкодування і 30.04.2020 року згідно Акту №В-27961-20 було прийнято рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Також апелянт заперечив розмір відновлювального ремонту транспортного засобу, визначеного експертом, зазначивши, що згідно проведеної ним ремонтної калькуляції Audatex №27961 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає лише 313301,30 грн., а згідно Звіту №984Е, підготовленого оцінювачем ОСОБА_4 , така вартість становить 322321,38 грн.

Заперечує в повному обсязі нараховані позивачем інфляційні втрати, три відсотки річних, пеню, а також не погоджується і з вимогами позивача про визнання недійсним положення п.7.5.3 Умов страхування з підстав того, що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України «Про страхування» та главі 67 ЦК України, які є спеціальними нормами права, а норми Закону України «Про захист прав споживачів» є загальними, відтак розмір неустойки як відповідальність страховика за договором страхування має бути визначено саме у договорі. Наполягає на тому, що доказів того, що спірні умови договору не відповідають вимогам чинного законодавства, позивачем не надано, а тому враховуючи те, що на момент вчинення оспорюваного правочину не було встановлено недодержання сторонами вимог ч.1 ст.203 ЦК України, правових підстав для визнання договору частково недійсним немає. Відтак позовні вимоги вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що відповідачем на підтвердження направлення ним на адресу позивача листів вих.№25 від 31.01.2020 року та вих.№27 від 04.02.2020 року не було надано суду доказів направлення їх на пошту вказану у договорі страхування. Крім того, у даних листах відсутній перелік документів, які страхових у відповідності до умов договору або норм законодавства вимагає від страхувальника.

Також, зазначила, що згідно п.7.5. договору страхування сторонами було погоджено, що визначення розміру страхового відшкодування не здійснюється на підставі калькуляції «Audatex».

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 19.11.2019 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» було укладено Договір №-1000071 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» (надалі Договір страхування), за яким було застраховано транспортний засіб марки Porsche модель Panamera реєстраційний номер НОМЕР_1 номер кузова НОМЕР_2 , 2011 року випуску від таких страхових випадків, серед яких і ДТП (п.6.2.1 Договору страхування).

У пункті 11.3.1 Договору страхування сторони зазначили, що на момент укладення такого договору відсутні пошкодження транспортного засобу. Період відповідальності страховика встановлено договором з 00:00 год. 20.11.2019 по 23:59 год. 19.11.2020 року (п.9.1.3 Договору страхування).

Загальна страхова сума визначена в розмірі 1130000,00 грн. (п.5.8.3. та п.8.1. Договору страхування).

29.12.2019 року о 01 год. 35 хв. за участю вищевказаного застрахованого транспортного засобу під керуванням водія ОСОБА_3 сталась дорожньо-транспортна пригода на автодорозі Рівне-Млинів, внаслідок якого автомобіль отримав пошкодження.

29.12.2019 року о 01 год. 50 хв. у відповідності до п.8.1.5. Додатку 1 Договору страхування телефоном було повідомлено контакт-центр страховика про настання ДТП, що не заперечується відповідачем.

30.12.2019 року на адресу страховика було подано письмову заяву-повідомлення №27961 про настання події, що має ознаки страхового випадку та на виплату страхового відшкодування, пояснення надані водієм та інші документи. В цей же день представником страховика ОСОБА_5 за адресою: м. Рівне, вул. Млинівська, 18 було проведено огляд пошкодженого автомобіля «Porsche Panamera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та складено протокол огляду транспортного засобу, в якому зазначено назву деталей, опис пошкодження, тип ремонтної операції, у графі «пошкодження, не пов`язані з ДТП» не вказано жодної інформації.

15.01.2020 року представником страховика ОСОБА_4 було повторно оглянуто транспортний засіб, складено протокол огляду транспортного засобу, в якому зафіксовано пошкодження аналогічні тим, що вказані у протоколі від 30.12.2019, в також зазначено, що при розборі автомобіля для подальшого ремонту можливим є виявлення прихованих дефектів. Інформацію про пошкодження, не пов`язані із ДТП, у протоколі не зазначено.

Листом вих.№54-ЮР від 10.02.2020 року та листом вих.№73-ЮР від 12.02.2020 року страховик на запит №13/20 та №14/20 від 31.01.2020 року повідомив адвоката Лавренчук Т.В. , що станом на 12.02.2020 року страхувальником не було надано страховику всіх документів, передбачених Розділом 9 Умов добровільного страхування наземного транспорту, а також затребуваної інформації. Повідомлено що 12.02.2020 року страховиком не замовлялося у суб`єкта оціночної діяльності проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення розміру матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «Porsche Panamera» д.н.з НОМЕР_1 , а також не проводилися дії щодо визначення їх розміру за допомогою програмного комплексу Audatex, і станом на 12.02.2020 року страховиком не приймалося будь-якого рішення щодо заявленої 30.12.2019 року події, в тому числі про відмову у здійсненні страхового відшкодування або про відстрочення строку прийняття відповідного рішення по справі.

Однак, з долученої відповідачем до матеріалів справи копії звіту №084Е про оцінку автомобіля Porsche Panamera НОМЕР_1 , складеного 13.02.2020 року оцінювачем ПП «Експерт-Сервіс-Альфа» ОСОБА_4 за заявою ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС УКРАЇНА» зроблено висновок, що вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу в результаті його пошкодження при ДТП складає (без ПДВ) 322321,38 грн., а вартість відновлювального ремонту складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали) 383003,50грн.

З цього вбачається, що як страховик, так і залучений ним оцінщик не заперечують, що транспортний засіб позивача Porsche Panamera реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав пошкодження, які потребують відновлювального ремонту, саме в результаті ДТП, яка відповідно до умов п.6.2.1 Договору страхування віднесена до страхових випадків.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про страхування» та ст.979 ЦК України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.988 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Верховний Суд з урахуванням змісту ст.979 ЦК України та ст.16 Закону України «Про страхування» висловив установлену правову позицію щодо того, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку (постанови Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №755/18001/16-ц, від 29.07.2019 у справі №501/212/17, від 29.07.2020р. у справі №500/1286/17).

Пошкодження транспортного засобу позивача є наслідком настання страхового випадку, а саме ДТП, яке трапилося 29.12.2019 року, про що позивачем було у встановленому порядку та з дотриманням визначених Договором страхування строків повідомлено страховика, що не заперечується відповідачем.

Пунктом 7.5.2. Додатку 1 до Договору страхування встановлено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки йому стане відомо (подання страхувальником письмового повідомлення про настання страхового випадку) про настання події, що має ознаки страхового випадку, вжити заходи щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику (його правонаступнику/спадкоємцю/вигодонабувачу).

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 на виконання умов Договору страхування сприяла проведенню, визначених таким договором процедур, та збору необхідної інформації для забезпечення виплати страхового відшкодування. Інші вимоги страховика про надання авто (після двох оглядів) для перевезення його у м. Львів для ще одного огляду або надання пояснень де перебувало авто за день до ДТП є зловживанням страховика та/або не стосуються предмету доказування.

В матеріалах справи відсутні докази, про те, що страховиком автомобіль Porsche Panamera реєстраційний номер НОМЕР_1 оцінювався на неавторизованої СТО, оскільки умовами Договору страхування встановлено заборону на визначення розміру страхового відшкодування за розрахунком страховика (за калькуляцією Audatex). Місцевий суд дав вірну оцінку наданої відповідачем копії ремонтної калькуляції Audatex №27961 та зазначив, що вона не може бути врахована в якості належного доказу. Також і у зв`язку із тим, що дата розрахунку у ньому вказана як 24.02.2020 року (при цьому у примітках вказано, що такі дані введено вручну користувачем), а дата оцінки 01.09.2020 року, що однозначно вказує на те, що такий акт було складено відповідачем вже після початку розгляду даної справи судом.

На замовлення позивача ОСОБА_2 , судовим експертом Картавовим Ю.О. було проведено судову автотоварознавчу експертизу на вирішення якої було поставлено питання про те, яка вартість відновлювального ремонту автомобіля Porsche Panamera реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 29.12.2019 року, станом на момент ДТП. За результатами такої судової автотоварознавчої експертизи 31.03.2020 року було складено висновок експерта №155ЕД, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 725544,61грн.

Повноваження ОСОБА_6 як кваліфікованого судового експерта встановлені та перевірені місцевим судом. (свідоцтво №1685 від 11.04.2014 року). Зі змісту Висновку експерта №155ЕД від 31.03.2020 року вбачається, що він повідомлений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, а відтак такий висновок експерта відповідає вимогам, встановленим ст.102, 106 ЦПК України, тому є належним і допустимим доказом у даній справі.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги висновок експерта №155ЕД та встановив, що розмір відновлювального ремонту автомобіля Porsche Panamera реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 725544,61грн.

Письмове повідомлення про настання страхового випадку було подано позивачем ОСОБА_2 відповідачу 30.12.2020 року, відповідно до умов Договору страхування до 02.01.2020 року включно, і саме відповідачем мали бути вжити заходи щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування страхувальнику.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (ч.2 ст.551 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.627 ЦК України, У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Позивач ОСОБА_2 у своєму позові розраховує 3% річних за період з 01.02.2020 (виходячи з того, що відповідно до п.10.18 Договору страхування виплата мала бути здійснена страховиком не пізніше 31.01.2020 року) по 20.04.2020 року (дату подання позову до суду) в розмірі 4746,85 грн., а інфляційні втрати за березень 2020 в розмірі 5775,34 грн.

Також позивач ОСОБА_2 у позовній заяві розраховує пеню за період з 01.02.2020 (виходячи з того, що відповідно до п.10.18 Договору страхування виплата мала бути здійснена страховиком не пізніше 31.01.2020) по 20.04.2020 року (дату подання позову до суду) в розмірі 1732600 грн. застосовуючи у розрахунку за кожний день прострочення встановлений такою нормою закону розмір пені на рівні трьох відсотків.

Проте розмір пені більше ніж у двічі перевищує суму простроченого зобов`язання, відповідно його не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 75000 грн., що відповідатиме принципу пропорційності у цивільному судочинстві.

Оскільки зменшено розмір пені до 75000 грн., то відповідно зменшиться сума страхового відшкодування, яка стягнута зі страховика на користь ОСОБА_2 ( вартість відновлювального ремонту 721 916,89 грн., інфляційні втрати в розмірі 5775,34 грн., три проценти річних в розмірі 4 746,85 грн., пеня 75000 грн.) з 2 465 039,62 грн. до 807439,08 грн.

Посилання апелянта на неправильність застосування позивачем розрахунків пені виходячи з 3% річних не заслуговує на увагу.

Відповідно до ч.3 ст. 614 ЦК України, правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №559/1605/18 (провадження № 61-913св20) зазначено, що тлумачення вказаних вище норм вказує на те, що за загальним правилом обсяг договірної відповідальності регулюється в ЦК України нормами, які мають диспозитивний характер. Тобто, сторони при укладанні конкретного виду договору можуть регулювати їх самостійно. Проте свобода у визначенні обсягу договірної відповідальності не безмежна, оскільки законодавець встановлює межі саморегулювання, гарантуючи охорону інтересів окремих учасників цивільного обороту (зокрема, споживачів) за допомогою встановлення імперативної заборони. Тому правочин, яким скасовується або обмежується відповідальність за умисне невиконання або неналежне виконання зобов`язання, є нікчемним. З урахуванням правил, закріплених в ст. 217 ЦК, нікчемною буде лише та частина договору (його пункти), в якій передбачено про скасування або обмеження відповідальності. При цьому, це не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо буде встановлено, що договір був би укладений сторонами і без включення до нього умов про скасування або обмеження відповідальності за умисне порушення зобов`язання.

Місцевий суд дійшов вірного висновку, що у Договорі №-1000071 добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО Класичне» від 19.11.2019 року відбулося обмеження договірної відповідальності (зменшення розміру пені із трьох відсотків до 0,01%) без врахування імперативної заборони передбаченої ч.3 ст.614 ЦК України; таким чином, умови Договору страхування щодо зменшення розміру пені із трьох відсотків до 0,01% кваліфікував як нікчемні, та до виниклих правовідносин сторін правильно застосовував розмір пені передбачений в ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Вказана умова Договору страхування є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06.09.2017 у справі №6-2071цс16.

Згідно ст.141 ЦПК України, понесені апелянтом витрати по сплаті судового збору покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08.04.2021 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Україна" на користь ОСОБА_2 пені змінити, зменшивши її з 1 732 600,54 грн. до 75000 грн. (загальна сума страхового відшкодування з 2 465 039,62 грн. до 807439,08 грн.)

В іншій частині рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич