Справа № 136/237/20
Провадження № 22-ц/801/858/2021
№ 22-ц/801/766/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д.Т.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2021 рокуСправа № 136/237/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

за участі секретаря судового засідання Лучицького А. О., особи, яка подала апе-ляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 , представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки орга-ну опіки та піклування, Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Борсука М. В., відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Власюка А. В., розглянувши за правилами, встановленими для розгля-ду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судово-му засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про позбавлення батьківських прав,

за апеляційними скаргами позивачки ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року, пов-ний текст якого складений 22 лютого 2021 року, на ухвалу цього суду від 25 лютого 2021 року з питання розподілу витрат на правничу допомогу, постанов-лені у приміщенні суду в м. Липовець Вінницької області за головування судді Кривенка Д. Т.,

В С Т А Н О В И В:

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернулася у Липовецький районний суд Вінницької області з позовом в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки Служби у справах дітей Оратівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. У період з 16 серпня 2003 по квітень 2010 року дочка позивачки ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому народилися син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 . У квітні 2010 року шлюб розірваний рішенням Оратівського районного суду Вінницької області. У подальшому у зв`язку з наступним одруженням ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 померла. Відповідач свої бать-ківські обов`язки по відношенню до сина та доньки не виконує, з квітня 2010 року з ними не проживає, не бере участі в їх матеріальному утриманні, вихо-ванні, не спілкується з дітьми, не цікавиться їх життям, має велику суму забор-гованості зі сплати аліментів, яка станом на 01 грудня 2019 року складає 111960,92 гривень, неодноразово протягом 2011 - 2014 років засуджувався за вчинення різних злочинів, останнім вироком Вінницького міського суду від 31 липня 2014 року ОСОБА_2 було засуджено до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Діти проживають з позивачкою у гідних умовах та гармонійній атмосфері оточення, забезпечені піклуванням про належний стан здоров`я, виховання. Позивачка просила її позов задоволити, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2003 року народження та ОСОБА_4 , 2008 року народження.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2020 року задоволена заява ОСОБА_6 , його залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поз-бавлення батьківських прав відмовлено.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 12025,00 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду від 12 лютого 2021 року, ОСОБА_1 оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 . Оскаржуване рішення позивачка вважає незаконним, необґрунтованим, ухвале-ним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Виклавши у скарзі обставини справи, зазначені нею у позовній заяві, ОСОБА_1 на-полягає на невиконанні відповідачем передбачених статтею 150 СК України своїх обов`язків, на тому факту, що він не бере участі у вихованні та утриманні дітей. При цьому скаржниця перераховує додані нею до позовної заяви матері-али, що містяться у справі, зазначає позицію самих дітей, які в судовому засі-данні висловили бажання позбавити відповідача батьківських прав, та те, що лише після звернення її в суд з цим позовом ОСОБА_2 почав вживати де-які заходи аби запевнити суд про наявність у нього інтересу до дітей. Таку по-ведінку відповідача, на думку скаржниці, суд безпідставно узяв до уваги, але не взяв до уваги всі інші докази щодо невиконання ним своїх обов`язків до по-дання в суд цього позову.

17 березня 2021 року до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції від 25 лютого 2021 року щодо стягнення з неї на користь відповідача 12025,00 гривень понесених витрат з оплати правничої допомоги. Посилаючись на незаконність цієї ухвали суду, її необґрунтованість, винесення з порушенням норм матеріального та процесуального права, скаржниця звертає увагу на неподання ОСОБА_2 та його представником до суду першої інстанції разом з першою заявою по суті спору попереднього ( орієнтовного ) розрахунку суми судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи, тому вимога щодо такого відшкодування є необґрунтованою. ОСОБА_1 просить скасувати судову ухвалу від 25 лютого 2021 року, ухвалити нове рішення про відмову у задово-ленні заяви представника відповідача про стягнення з неї 12025,00 гривень вит-рат, понесених ОСОБА_2 у зв`язку з правничою допомогою адвоката.

17 березня 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив адвоката Вла-сюка А. В. в інтересах ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення суду від 12 лютого 2021 року, де заперечується скарга, заперечу-ється можливість її задоволення. Натомість рішення суду адвокат вважає закон-ним і обґрунтованим, оскільки суд у повному обсязі з`ясував і дослідив матері-али справи та ухвалив рішення, яке відповідає нормам матеріального і процесу-ального права. Протягом часу з розлучення батьків у матері дітей не було пре-тензій до відповідача щодо невиконання ним батьківських обов`язків. Твер-дження ОСОБА_1 про неприйняття участі ОСОБА_2 у вихован-ні дітей, спілкуванні з ними не відповідає дійсності. Сама позивачка після смер-ті доньки ОСОБА_5 перешкоджає ОСОБА_2 у спілкуванні з діть-ми. Протягом певного періоду у зв`язку з перебуванням у місцях позбавлення волі відповідач дійсно не мав змоги навідувати дітей, допомагати їм матеріаль-но, але в той період певну фінансову допомогу надавали батьки ОСОБА_2 , дід та баба дітей. Пояснення дітей у судовому засіданні з питання позбав-лення відповідача батьківських прав надані під психологічним тиском позивач-ки, проте вони підтвердили той факт, що батько спілкується з ними, що вони з ним перебувають у нормальних відносинах. Сам відповідач підкреслює, що на-магається допомагати своїм дітям, забезпечувати матеріально, бажає виховува-ти їх, сприяти їх розвитку, він з відповідальністю ставиться та піклується про дітей і просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

29 березня 2021 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 , його представника адвоката Власюка А. В. на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції від 25 лютого 2021 з питання стяг-нення зі скаржниці на користь відповідача витрат з оплати послуг адвоката. У відзиві зазначається, що попередній ( орієнтовний ) розрахунок судових витрат, які відповідач очікував понести у зв`язку з розглядом справи, становив 13452,80 гривні. Про це ще 07 липня 2020 року було зазначено у відзиві на позов ОСОБА_1 . Указана сума обрахована за 16 годин надання адвокатом Власю-ком А. В. правничої допомоги з урахуванням вартості однієї години у розмірі 40% прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року. У тому відзиві було зроблено заяву про подання доказів усіх понесених відповідачем витрат разом із заявою про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення. Відповідно адвокатом Власюком А. В. указані дії були здійснені, по результа-тах розгляду справи подана заява про розподіл судових витрат, у якій детально складений розрахунок заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомо-гу. Відповідач ОСОБА_2 просив суд апеляційної інстанції скаргу позивач-ки на ухвалу суду першої інстанції від 25 лютого 2021 року про розподіл судо-вих витрат залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

Визначеним законом та забезпеченим ухвалами апеляційного суду від 09 та 17 березня 2021 року правом на подання відзивів на апеляційні скарги позивач-ки треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на її стороні ОСОБА_6 , Служба у справах дітей Оратівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Оратівської селищної ради Вінницької області не скористалися. ОСОБА_6 , представник Служби у справах дітей Оратівської селищної ради Вінницької області, будучи належно та завчасно по-відомленими про день, місце та час розгляду справи, про що свідчать відповідні повідомлення про вручення судових повісток, додані до матеріалів справи, у судове засідання не з`явилися з невідомих причин, будь-яких заяв від них суду не надходило. Колегія суддів, враховуючи думку сторін у справі, представника Служби у справах дітей Вінницької районної державної адміністрації Борсука М. В., які не заперечують розгляду справи по суті у відсутності осіб, котрі не з`явилися в судове засідання, керуючись нормами статті 372 ЦПК України, ухвалила розглянути дану справу в порядку апеляційного провадження у дано-му судовому засіданні.

Ухвалою апеляційного суду від 14 квітня 2021 року у цьому судовому засі-данні до участі у справі залучений правонаступник органу опіки та піклування Оратівської районної державної адміністрації - Служба у справах дітей Він-ницької районної державної адміністрації.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційних скаргах позивачки ОСОБА_1 , які відповідають викладеному у скаргах, думку представника Служби у справах дітей Вінницької районної державної адмініс-трації Борсука М. В., який підтримав вимоги апеляційних скарг та вважає до-цільним і необхідним задоволити позовні вимоги ОСОБА_1 , заперечен-ня на апеляційні скарги відповідача ОСОБА_2 , його представника адво-ката Власюка А. В. , які вважають ухвалені судом рішення у справі законними та обгрунтованими, натомість апеляційні скарги ОСОБА_1 безпідстав-ними, такими, що задоволенню не підлягають, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваного судового рішення від 12 лютого 2021 року в ме-жах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. Натомість ухвала суду від 25 лютого 2021 року підлягає скасуванню як така, що постановлена без дотримання судом вимог ЦПК України щодо розподілу судових витрат у справі.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції від 12 лютого 2021 року від-повідає зазначеним вимогам, воно є цілком обґрунтованим та законним.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є бабусею по материнській лінії неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у сім`ї якої вони проживають у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_5 . Підтримуючи по-зов щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно двох непов-нолітніх дітей, ОСОБА_1 зазначала, що відповідач не цікавиться життям сина та доньки, не бере участі у їх вихованні, матеріальному утриманні, має ве-лику заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01 грудня 2019 року ста-новила 111960,92 гривень. ОСОБА_2 неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, відбував реальний строк покарання в місцях поз-бавлення волі. Органом опіки та піклування, Службою у справах дітей Ора-тівської районної державної адміністрації зроблений висновок про свідоме нех-тування ОСОБА_2 батьківськими обов`язками щодо своїх дітей, тому 11 грудня 2019 року згідно висновку № 01-51/2953 вирішено доцільним в інте-ресах дітей позбавлення відповідача батьківських прав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову про позбавлення від-повідача батьківських прав стосовно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на-родження, доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстан-ції, заслухавши думку самих дітей з приводу заявленого бабусею в їхніх інтере-сах позову до батька, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ( бабусі та дідуся зі сторони батька ), пославшись на Конвенцію про права дити-ни від 20 листопада 1989 року, ратифіковану Верховною Радою України 27 лю-того 1991 року, статті 19, 150, 151, 155, 164 СК України, зазначив визначені за-коном підстави для можливого позбавлення батьків прав відносно власних ді-тей, наголосив, що позбавлення батьківських прав може бути застосоване у ви-падку, зокрема, ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення бать-ківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслід-ки і для батьків, і для дітей. Суд прийняв до уваги негативні стосунки між сто-ронами у справі, звернув увагу на бажання відповідача приймати участь у вихо-ванні сина та доньки, урахував інтереси дітей щодо спілкування з батьком, не-обхідності його турботи та любові, збереження родинних зв`язків. Разом з тим суд визнав необґрунтованим висновок органу опіки та піклування, Служби у справах дітей Оратівської районної державної адміністрації від 11 грудня 2019 року № 01-51/2953 про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його дітей, вказав на суперечність цього висновку їхнім інтере-сам щодо збереження родинних зв`язків із батьком. Суд зробив висновок про недоведеність заявленого ОСОБА_1 позову, визнав його таким, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, яке є належно умоти-вованим, зробленим за правильної юридичної оцінки усіх доводів, аргументів обох сторін у справі з приводу виниклого спору, з урахуванням насамперед найкращих інтересів дітей.

Оскаржуючи рішення суду від 12 лютого 2021 року, позивачка ОСОБА_1 , виклавши у скарзі фактичні обставини справи, наголошує, що ОСОБА_2 з дітьми не проживає, передбачених статтею 150 СК України обов`язків не виконує, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, їхнім вихованням не займається, життям не цікавиться, що доводиться доданими до позовної зая-ви письмовими доказами. Самі діти бажають позбавлення відповідача бать-ківських прав. Скаржниця заперечує вірність оцінки судом висновку Служби у справах дітей Оратівської районної державної адміністрації, фактичних обста-вин у справі.

Колегія суддів апеляційного суду не знаходить доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 такими, що є беззаперечними, неспростовними, достатніми для скасування правильного, законного та справедливого рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції дав вірну оцінку представленим сторонами та добути-ми в ході судового розгляду спору доказам у справі, обґрунтовано прийняв до уваги пояснення відповідача, який зазначає, що любить своїх дітей, бажає спіл-куватися з ними, приймати участь у їх вихованні. ОСОБА_2 вказав, що дійсно мав проблеми із законом, але усвідомив свої помилки, на даний час пра-цює, систематично надсилає кошти на утримання сина і доньки, з дітьми спіл-кується, у них збереглися гарні стосунки з ним та бабусею і дідусем зі сторони батька. За викладених фактичних обставин справи апеляційна скарга на рішен-ня суду першої інстанції задоволенню не підлягає.

Проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року Декла-рація прав дитини як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 164 СК України батько мо-же бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від вико-нання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення ди-тиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім захо-дом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єк-тивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, ме-дичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розви-ток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із бать-ків або їх обох з врахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до ви-ховання дитини ( дітей ) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків ( пункти 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику засто-сування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про поз-бавлення та поновлення батьківських прав» ).

Заперечуючи проти позову бабусі дітей про позбавлення його батьківських прав, ОСОБА_2 , його адвокат Власюк А. В. посилаються на те, що від ви-конання своїх батьківських обов`язків відповідач не ухиляється, його вини у не-достатньому спілкуванні з дитиною немає, зокрема, через те, що певний час він перебував у місцях позбавлення волі. Крім цього фактичні обставини, що ма-ють місце у відносинах сторін у справі, теж були і є певною перешкодою у виконанні ним у повному обсязі своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей.

Стосовно висновку Служби у справах дітей Оратівської районної державної адміністрації від 11 грудня 2019 року № 01-51/2953, то звертає увагу те, що він датований 2019 роком у той час, коли позов ОСОБА_1 заявлений в суд у лютому 2020 року. Якщо ж мати на увазі можливу описку дати цього висновку, то усе таки суд першої інстанції не помилився в його критичній оцінці, зазна-чивши, що органами опіки та піклування залишена поза увагою та обставина, що відповідач періодично спілкується зі своїми дітьми, надає їм допомогу. На-разі слід зауважити, що у даному випадку органом опіки та піклування не здійс-нено комплекс потрібних заходів для вирішення питання можливості позбав-лення ОСОБА_2 батьківських прав. Це убачається з того, що у висновку від 11 грудня 2019 року № 01-51/2953 надана оцінка бездіяльності відповідача відносно дітей за період з часу розлучення їхніх батьків. Однак при цьому не взято до уваги, що мати дітей за життя подібних питань узагалі не порушувала. Ураховуючи об`єктивні обставини, що мають місце стосовно ОСОБА_2 , відбування ним тривалого строку покарання в місцях позбавлення волі, узагаль-нений висновок щодо нехтування ним своїми обов`язками по відношенню до дітей не можна визнати достовірним, таким, що відповідає фактичним обстави-нам справи.

У цій справі не можна залишити поза увагою статтю 9 Конвенції ООН про права дитини, згідно якої держави-учасниці забезпечують те, аби дитина не роз-лучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компе-тентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосову-ваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інте-ресах дитини. Колегія суддів апеляційного суду, проаналізувавши пояснення ді-тей ОСОБА_3 в судовому засіданні суду першої інстанції, звертає увагу на їх розуміння ситуації, що має місце, відношення до батька, яке не є негативним, правдиві зазначення дітей про спілкування з батьком, відвідування на свята ба-бусі та дідуся з його сторони. Наразі між батьком та дітьми існують такі родин-ні відносини, що позбавляти дітей батька немає жодних підстав, оскільки це суперечитиме їхнім безпосереднім інтересам.

У відповідності до норм статті 51 Конституції України, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципами Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, статей 11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», статей 163, 164 Сі-мейного кодексу України, згідно роз`яснень, викладених у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про прак-тику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», колегія суддів апеляційного суду не знаходить достатніх, законних підстав для визнання апеляційної скарги ОСОБА_1 на судове рішення від 12 лютого 2021 року підставною, об-ґрунтованою, достатньою для її задоволення та позбавлення відповідача його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 .

Між інтересами дітей та заходом впливу на батька повинна існувати спра-ведлива рівновага. Закон визначив вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав ( частина перша статті 164 СК України ), якими можуть бути: не забрання батьками дитини з пологового будинку або з іншого закладу охоро-ни здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляння ними щодо дитини батьківського піклування; ухиляння від виконання своїх обов`яз-ків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо вони вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; у випадку засудження батьків за вчинення умисного кримінального правопору-шення щодо дитини.

Як наслідок апеляційного перегляду цієї справи колегія суддів не знайшла безумовно доведеним факт ухиляння ОСОБА_2 за наявності його вини від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до власних дітей; обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу заявленого в суд позову, а саме, зокрема і основне, свідоме ухиляння батька від виконання своїх батьківських обов`язків, з урахуванням складних стосунків, що насправді ма-ють місце між сторонами у справі, відповідно до положень статті 164 СК Укра-їни не знайшли свого доведення, не є підставою для задоволення заявленої в суд позовної вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його дітей.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або за-перечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно з нормами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції пе-реглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить під-став для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до не-правильного вирішення справи в частині заявленої вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав. Оскаржуване судове рішення з цього питання є законним, обґрунтованим та справедливим, тому апеляційну скаргу позивачки на рішення суду від 12 лютого 2021 року слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріаль-ного і процесуального права

Щодо оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 25 лютого 2021 року з питання розподілу понесених відповідачем витрат з оплати правничої допомо-ги, то належить констатувати, що судом у порушення норм абзацу другого час-тини третьої статті 259, статті 270 ЦПК України дане питання вирішене ухва-лою, хоча законодавець чітко та однозначно визначив необхідність у відповід-них випадках ухвалювати додаткове рішення у справі. Через порушення судом норм цивільного процесуального законодавства зазначена ухвала суду підлягає скасуванню як незаконна.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 подав заяву про те, що не наполягає на стягненні з ОСОБА_1 на його користь понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 12025,00 гривень. Урахо-вуючи викладене зазначені витрати належить залишити за ОСОБА_2 .

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року зали-шити без задоволення.

Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 12 лютого 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року з питання розпо-ділу витрат на правничу допомогу задоволити.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 25 лютого 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 12025,00 гривень ( дванадцять тисяч двадцять п`ять гривень 00 коп. ) скасувати, зазначені витрати залишити за ОСОБА_2 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2021 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді В. П. Рибчинський

Л. О. Голота