Дата документу 16.08.2021 Справа № 318/379/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №318/379/19 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
Провадження № 22-ц/807/2662/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року по справі за позовом правонаступника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області - Василівської окружної прокуратури до Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року Енергодарська місцева прокуратура Запорізької області, правонаступником якої є Василівська окружна прокуратура звернулася до суду з позовом до Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області, ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району в порушення вимог ст.ст. 60 Земельного кодексу України та ст. 88 Водного кодексу України, ч. 1 ст. 20, ст. 186 Земельного кодексу України, ч. 1 ст. 50 Закону України «Про землеустрій», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передана у приватну власність ОСОБА_1 земельна ділянка рекреаційного призначення зі зміною цільового призначення на сільськогосподарські землі, що розташована в межах прибережної захисної смуги Каховського водосховища та без проведення земельних торгів, чим також порушено ст.ст. 134-135 Земельного кодексу України.

Посилаючись на наведені обставини, Енергодарська місцева прокуратура Запорізької області, правонаступником якої є Василівська окружна прокуратура просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення п`ятої сесії сьомого скликання Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20 травня 2016 № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється»;

Зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: :01:010:0066, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Вирішити питання судових витрат.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року позов задоволено.

Скасовано рішення п`ятої сесії сьомого скликання Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20 травня 2016 року № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється».

Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: :01:010:0066, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Стягнуто з Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області та ОСОБА_1 на користь прокуратури Запорізької області кошти, витрачені у 2019 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі по 1921 грн. з кожного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка розташована на відстані приблизно 30 м від урізу води Каховського водосховища, а отже рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області прийнято в порушення ст.ст. 58, 60 ЗК України, ст. 88 ВК України. Крім того, Іванівською сільською радою при прийнятті рішення від 20 травня 2016 року № 8-4, проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки не пройшов процедури обов`язкової державної експертизи, що свідчить про порушення вимог ст. 186 ЗК України та ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Встановивши, що підстава, на якій ОСОБА_1 була набута спірна земельна ділянка, відпала, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: :01:010:0066, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області. Доводи відповідача щодо відсутності у прокуратури повноважень на представництво інтересів держави, суд визнав безпідставними, оскільки прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та звернувся до суду як самостійний позивач. Так, прокуратурою в позовній заяві обґрунтовані порушення інтересів держави, зазначено, що внаслідок прийняття Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району незаконного рішення із комунальної власності об`єднаної територіальної громади Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області вибула земельна ділянка рекреаційного призначення площею 0, 05 га. Оскільки відповідно до ЗК України та Закону України «Про місцеве самоврядування» не визначено інший орган, до повноважень якого віднесено здійснення нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства при здійсненні органами місцевого самоврядування розпорядження земельними ділянками комунальної власності в межах населеного пункту, а порушення вимог земельного законодавства при наданні в користування земельної ділянки комунальної власності допущені Благовіщенською сільською радою Василівського району Запорізької області, якій законодавством надані відповідні повноваження та яка є відповідачем у справі то орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах відсутній, у зв`язку з чим перший заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури звернувся до суду із цим позовом в інтересах держави та набув статусу позивача.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції невірно дана оцінка положенням ч.ч.5-6 ст.88 Водного кодексу України, на підставі яких у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Згідно проекту землеустрою, який діяв та був чинний на дату виділення земельної ділянки була дотримана ширина прибережної смуги. Проект землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, який діяв та був чинний на дату виділення земельної ділянки, передбачав дотримання ширини прибережної смуги. По всій смузі в аналогічному порядку виділені земельні ділянки, стосовно яких прокуратурою жодних позовів не подано. З цього проекту вбачається відсутність обмеження доступу громадян у будь-який спосіб (у тому числі шляхом влаштування огорож або інших конструкцій) до узбережжя водних об`єктів.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що прокурор ставить питання про захист інтересів як нібито порушених прав Благовіщенської громади, і в той же час Благовіщенська сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області як уповноважений представляти інтереси цієї громади орган є відповідачем. Також, позов підписано заступником керівника Енергодарської місцевої прокуратури, при цьому, посада заступника курівника місцевої прокуратури відсутня у переліку осіб, яким надано право подання позовної заяви, апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом, відповідно до приписів ст. 24 Закону України «Про прокуратуру».

Скаржниця також зазначає про необхідність обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, зокрема, шляхом зазначення та доведення відсутності органу, уповноваженого здійснювати захист інтересів держави у відповідній сфері, або неналежного виконання таким органом своїх повноважень. Крім зазначено, прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави повинен обов`язково дотриматись порядку встановленого абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», а саме: а) направити попередньо, до звернення до суду до відповідного суб`єкта владних повноважень лист про намір звернутися до суду, б) дочекатися протягом розумного строку реакції або відсутності реакції відповідного органу на отриманий лист прокурора, в) і вже тільки потім подати відповідний позов до суду за наявності бездіяльності компетентного органу. Вказані вимоги при поданні цього позову, позивачем не виконані.

У відзиві на апеляційну скаргу Василівська окружна прокуратура просять залишити рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року без змін, а скаргу без задоволення. Зазначають, що факт передачі спірної земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20 травня 2016 року № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» із порушеннями с.60, ЗК України, ст. 88 ВК України, підтверджується долученими та дослідженими судом у судовому засіданні доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо пред`явлення позову неналежним позивачем, Василівська окружна прокуратура також вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру, в редакції Закону від 01.01.2019 - на час подання позову, право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Отже, право подання позовної заяви на час подання позову належало заступнику керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області. Судом враховано, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ, наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39, 40 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» подальше представництво інтересів держави у справі № 318/378/19 здійснюється Василівською окружною прокуратурою Запорізької області. Крім того, прокуратурою у позовній заяві аргументовано відсутність органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Так, повноваженнями щодо звернення до суду із позовами про визнання незаконними (недійсними) рішень органів державної влади та місцевого самоврядування з питань розпорядження землею, визнання недійсними правочинів щодо відчуження чи передачі у користування земельних ділянок комунальної власності, а також їх повернення з чужого незаконного володіння Держгеокадастр України не наділений. При цьому, оскільки прокуратурою оскаржується рішення Іванівської сільської ради, правонаступником якої є Благовіщенська сільська рада, остання виступає відповідачем у справі. Оскарження рішення відповідача зумовило неможливість для Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області виступати позивачем у справі, в якій оскаржується її ж рішення. Наведене також унеможливлює направлення попередньо, до звернення до суду, до відповідного суб`єкта владних повноважень листа про намір звернутись до суду, оскільки в цій справі прокуратура сама виступила позивачем.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити її з вищевказаних підстав.

Прокурор Тронь Г.М. у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення. а оскаржуване рішення без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідача, доводи учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, що 20 травня 2016 року Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області прийняте рішення № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» (а.с. 26).

На підставі п. 1 вищезазначеного рішення, Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, для індивідуального садівництва загальною площею 0,05 га з кадастровим номером: :01:010:0066 для передачі у власність громадянки ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 .

Пунктом 2 вказаного рішення земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер: :01:010:0066 переведено із земель рекреаційного призначення в землі сільськогосподарського призначення по АДРЕСА_1 .

Пунктом 3 вказаного рішення громадянці ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка площею 0,05 га, кадастровий номер: :01:010:0066 по АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 03 липня 2017 № 2 «Про добровільне об`єднання територіальних громад», Благовіщенська сільська рада Василівського району Запорізької області є правонаступником прав та обов`язків Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с. 24).

Вказане підтверджується рішенням Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 14 вересня 2017 року № 1 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» та витягом з Єдиного реєстру юридичних осіб (а.с. 25).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.12.2018 земельна ділянка кадастровий номер :01:010:0066, розташована: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для індивідуального садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 27)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку кадастровий №:01:010:0066 зареєстроване 25 липня 2016 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24), підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, серія та номер: 8?4 від 20 травня 2016 року.

Аналогічні відомості містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:010:0066 (а.с. 33-37).

Відповідно до інформації виконавчого комітету Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 12 грудня 2018 року № 02-01-25/305 земельні торги про виділення громадянці ОСОБА_1 у власність земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20 травня 2016 року № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» не проводились. До зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0, 05 га, яка виділена громадянці ОСОБА_1 у власність на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20 травня 2016 року № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» вказана земельна ділянка відносилась до земель рекреаційного призначення. Земельна ділянка площею 0,05 га, яка виділена громадянці ОСОБА_1 у власність на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20 травня 2016 року № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» знаходиться на відстані приблизно 30 м. від урізу води Каховського водосховища. Проект землеустрою щодо відведення громадянці ОСОБА_1 у власність земельної ділянки на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 20 травня 2016 року № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» державну експертизу не проходив. Генеральний план/План зонування та детальний план/ с. Іванівка затверджений рішенням № 3 Іванівської сільської ради від 26 жовтня 2017 року (а.с. 46).

Згідно інформації Міськрайонного управління Держгеокадастру у Кам`янсько-Дніпровському районі та м. Енергодарі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 28 січня 2019 року № 124/118-19 згідно картографічних матеріалів до Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту (с. Іванівка) Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області земельна ділянка кадастровий номер :01:010:0066 до 20 травня 2016 року відносилась до категорії земель землі рекреаційного призначення (а.с. 48).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі №808/203/18 за позовом Енергодарської місцевої прокуратури до Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району, яке набрало законної сили 24.06.2018 р., визнано протиправним та скасовано рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району від 09.10.2015 р. № 2 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Каховського водосховища в межах населеного пункту с. Іванівка» (а.с. 37-42).

Вищевказаним судом рішенням встановлено, що представником відповідача не наведено та не підтверджено належними доказами факт того, що конкретні умови забудови, що склалась в с. Іванівка Кам`янсько-Дніпровського району запорізької області вздовж усього урізу води довжиною 5 км, не дають можливості встановити гнучку прибережну захисну смугу із змінами її ширини в залежності від містобудівної документації та конкретних умов забудови, що склалась по всій її довжині. Спірний проект землеустрою було погоджено лише територіальним органом Держгеокадастру України, водночас до Держводагенства та мін природи даний проект на погодження не надходив. До суду не надано доказів того, що проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги Каховського водосховища в межах населеного пункту с. Іванівка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області пройшов процедури обов`язкової державної експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЗК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів; штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Згідно ч. 1, 2, 4 ст. 58 ЗК України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 88 ВК України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

Статтями 61 ЗК України та 89 ВК України встановлені обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг уздовж річок, навколо водойм та на островах Обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг уздовж річок, навколо водойм та на островах.

Отже, враховуючи вищевказані положення ВК України, ЗК України, за наслідками їх правового аналізу, землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність громадянам та юридичним особам у виключному випадку, а саме можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів) та власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо, лише на умовах оренди.

Встановивши, що спірна земельна ділянка, яка виділена ОСОБА_1 , на підставі рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20 травня 2016 року № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» розташована на відстані приблизно 30 м від урізу води Каховського водосховища, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про не відповідність зазначеного рішення положенням ст.ст. 58, 60 Земельного кодексу України, ст. 88 ВК України.

Крім цього, суд також обґрунтовано звернув увагу на те, що проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки не пройшов процедури обов`язкової державної експертизи, як це передбачено ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», оскільки ділянка відведена із земель рекреаційного призначення.

Вищенаведені обставини підтверджують правильність висновків суду щодо наявності підстав для визнання рішення Іванівської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області від 20 травня 2016 року № 8-4 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється» незаконним, та відповідно, зобов`язання повернути ОСОБА_1 спірну земельну ділянку на користь Благовіщенської сільської ради Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, оскільки відпала підстава набуття відповідачем вказаної земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги в цій частині рішення суду не спростовують, фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , в частині неналежного позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, у пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18, у пункті 26 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц).

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах (частина друга статті 4 ЦПК України).

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою (частина третя статті 56 ЦПК України).

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци перший і другий частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у редакції, чинній на час звернення до суду).

Отже, на час подання позовної заяви 25 лютого 2019 року, право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства належало заступнику керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області.

Суд першої інстанції також дійшов вірного висновку що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ, наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 № 39, 40 «Про окремі питання забезпечення початку роботи окружних прокуратур» подальше представництво інтересів держави у справі № 318/378/19 здійснюється Василівською окружною прокуратурою Запорізької області.

Так, наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший третій частини четвертої статті цього ж Закону)

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу (пункт 70 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц). Тобто, суд самостійно перевіряє, чи справді відсутній орган, що мав би для захисту інтересів держави звернутися до суду з таким позовом як заявив прокурор. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 ;року у справі № 587/430/16-ц). Іншими словами, прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта лише тоді, коли той має повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, але не здійснює чи неналежно їх здійснює.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абзац 2 частини п`ятої статті 56 ЦПК України).

Суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку, що прокуратурою підтверджено підстави для представництва інтересів держави у цій справі. Так, звертаючись до суду з цим позовом в якості позивача, прокуратурою зазначено, що внаслідок прийняття Іванівською сільською радою Кам`янсько-Дніпровського району незаконного рішення із комунальної власності об`єднаної територіальної громади Благовіщенської сільської ради Василівського району Запорізької області вибула земельна ділянка рекреаційного призначення площею 0, 05 га.

Оскільки відповідно до ЗК України та Закону України «Про місцеве самоврядування» не визначено інший орган, до повноважень якого віднесено здійснення нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства при здійсненні органами місцевого самоврядування розпорядження земельними ділянками комунальної власності в межах населеного пункту, а порушення вимог земельного законодавства при наданні в користування земельної ділянки комунальної власності допущені Благовіщенською сільською радою Василівського району Запорізької області, якій законодавством надані відповідні повноваження та яка є відповідачем у справі то орган уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах відсутній.

З огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив Благовіщенську сільську раду Василівського району Запорізької областіодним зі співвідповідачів у справі та заявив вимогу про визнання незаконним і скасування його оскарженого рішення, вірним є висновок суду першої інстанції, про можливість захисту прокурором інтересів держави за вимогами, які заявив прокурор.

За таких обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 як необґрунтовані. Вищенаведене також спростовує посилання апеляційної скарги в частині недотримання прокуратурою вимог щодо попереднього направлення листа про намір звернутися до суду.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного аргументи апеляційної скарги не свідчать про наявність правових підстав для скасування рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року, у зв`язку з чим, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскаржуване рішення суду відповідає вимогам закону і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 19 серпня 2021 року.

Головуючий:

Судді: