Справа № 710/420/21
Провадження № 4-с/710/2/21
УХВАЛА

05.04.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Сивоконя С.С.,

за участі секретаря судового засідання Бойко О.С.,

учасники справи:

старший державний виконавець Задніпряна А.А.,

стягувач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола скаргу ОСОБА_2 до старшого державного виконавця Задніпряної Алли Анатоліївни Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_1 про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами

ВСТАНОВИВ:

26.03.2021 ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами старшого державного виконавця Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задніпряної Алли Анатоліївни у виконавчому провадженні ВП №57906597 з примусового виконання виконавчого листа №2/710/523/18 виданого 07.12.2018 Шполянським районним судом Черкаської області.

В обґрунтування скарги вказав, що 19 березня 2021 року старшим державним виконавцем Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задніпряною Аллою Анатоліївною у виконавчому провадженні ВП №57906597 з примусового виконання виконавчого листа №2/710/523/18 виданого 07.12.2018 Шполянським районним судом Черкаської області, було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Постанову було винесено з огляду на утворену скаржником заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за шість місяців та на день винесення постанови складав 20702,78 грн, що підтверджується змістом постанови. На думку скаржника, постанова підлягає скасуванню, оскільки таким рішенням державного виконавця його позбавлено основного законного джерела засобів для існування.

Скаржник у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

У судове засідання з`явився старший державний виконавець Задніпряна А.А., просила у задоволенні скарги відмовити.

У судове засідання з`явилась стягувач ОСОБА_1 , просила у задоволенні скарги відмовити.

Суд, дослідивши матеріали скарги та наявні в справі докази, дійшов наступного.

Судом встановлено, що відкрито виконавче провадження ВП №57906597 з примусового виконання виконавчого листа №2/710/523/18 виданого 07.12.2018 Шполянським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувача, на утримання сина ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В ході примусового виконання зазначеного виконавчого провадження, на підставі частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено, зокрема, постанову від 19.03.2021 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, копія якої була направлена сторонам виконавчого провадження (а.с.8).

Згідно розрахунку держаного виконавця від 25.03.2021 станом на 01.03.2021 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів склала 18202,78 грн. (а.с.17-18).

Будь-яких доказів щодо відсутності у боржника заборгованості зі сплати аліментів у зазначеному розмірі матеріали справи не містять.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_2 зареєстрований як ФОП з 25.07.2011 (а.с.9).

За відомостями витягу з реєстру платників єдиного податку від 06.02.2017, ОСОБА_2 є платником другої групи платника єдиного податку, назва згідно з КВЕД: роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (а.с.10).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладається на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як передбачено частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до положення частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Частиною десятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано, зокрема, в разі якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

За пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб`єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв`язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги скарги є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом, ОСОБА_2 заборгованість по сплаті аліментів по виконавчому провадженню, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, не погашено, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що обмеження в праві керування транспортними засобами позбавить ОСОБА_2 основного законного джерела доходу суду не надано. Натомість судом встановлено, що скаржник є суб`єктом господарювання за видом господарської діяльності: роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, доводів та доказів щодо неприбутковості такої діяльності матеріали справи не містять.

За такого, враховуючи, що згідно частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, доводи скаржника, що його позбавлено основного законного джерела доходу не знайшли свого підтвердження в ході встановлення обставин у вказаній справі.

Таким чином, рішення державного виконавця щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами відповідає нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 до старшого державного виконавця Задніпряної Алли Анатоліївни Шполянського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ОСОБА_1 про скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя С.С. Сивокінь