1Справа № 335/2026/20 2/335/156/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Деркач А.А., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі представника адвоката Асатрян Єлизавети Миколаївни до ОСОБА_4 , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, ОСОБА_5 про визнання припиненим права власності на земельну ділянку, про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_3 в особі представника адвоката Асатрян Єлизавети Миколаївни звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, про визнання припиненим права власності на земельну ділянку, про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала наступне. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» на реалізацію було передано арештоване і описане майно, а саме: одноповерховий житловий будинок літ. А, загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м., нежитловою площею 23,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок літ.А. складається з: коридору - 4,7 кв.м., коридору - 3,3 кв.м, кухні - 6,4 кв.м, коридору - 5,0 кв.м., туалету - 1,2 кв.м, ванної - 2,3 кв.м, кімнати - 7, 1 кв.м, кімнати - 17, 2 кв.м, кімнати - 10,1 кв.м, кімнати -11,4 кв.м. Господарські будівлі та споруди: гараж -літ. Б, паркан №1, №2, хвіртка №3, замощення І, II; стіни підпірної № 5. За запитом приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. від 18.09.2019 року № 3227 до міжрайонного управління Держгеокадастру в Запорізькому районі та м.Запоріжжі було витребувано інформацію про спірну земельну ділянку, де боржником значилась ОСОБА_4 .. ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.09.2019 року своєю відповіддю було надано інформацію, що земельні ділянки зареєстровані за Боржником - не значиться. З інформаційної довідки сформованою Сколибог О.С. 27.11.2019 року право власності за відповідачем на земельну ділянку також не зареєстровано.

Відповідач завідомо знаючи про проведені електронні торги (предмет іпотеки), що відбулись 03.12.2019 навмисно внесла запис до Державного реєстру нерухомого майна та зареєструвала 05.12.2019 (через два дні) після примусового відчуження права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 - право власності на земельну ділянку, що знаходиться під даним будинком. Повідомляємо, що приватний виконавець повідомляв Відповідача про електронні торги і ОСОБА_4 розуміла, що вчиняє дії з приводу оформлення права власності на земельну ділянку, що знаходиться під будинком, який вже мав нового власника. При підготовці позову до суду, представником - адвокатом Асатрян Є.М. було зроблено адвокатський запит на Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області Міськрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі з проханням надати копію Державного акту на земельну ділянку виданого на ім`я Відповідачки.

Відповіддю від 03.03.2020 року № 298-2.18-331/117-20 Міськрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі надало завіреним належним чином копію Державного акту серії ЯИ № 2022970 від 12.03.2010 року де власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0495 га значиться ОСОБА_4 . Повідомлено, що із-за некоректної відповіді Міжрайонного управління Держгеокадастру від 27.09.2019 року № 0-8-0.182-2360/117-19 на запит державного виконавця до призначених електронних торгів, у Акт про проведені електронні торги не було внесено земельну ділянку, яка знаходилась вже у власності Відповідача. У зв`язку із отриманою повного інформацією про власника земельної ділянки вбачається порушення прав та законних інтересів нового власника будинку ОСОБА_3 відповідачем по справі.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає користувачем земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Земельні відносини, які формуються з приводу переходу земельних прав при набутті майнових прав на об`єкти нерухомості, розташовані на конкретній земельній ділянці, регламентуються нормами ЗК України, які є спеціальними відносно до цивільно-правових норм, які є загальними. Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ПК України, інших положеннях законодавства.

Відповідно до ч.9 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.З метою отримання документу, що посвідчує право власності на вищевказане майно, позивач звернувся до приватного нотаріуса і ОСОБА_3 було отримано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 17.02.2020 року.

У відповідності до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій розташовані ці об`єкти. За таких обставин ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, оскільки придбала вищевказане майно на законних підставах, а тому, вважаємо, що вимога про визнання за нею права власності є законною і ніхто не вправі перешкоджати у встановленні права власності на нерухоме майно. Позивач вважає, що до неї перейшло право власності (користування) земельною ділянкою для обслуговування нежитлових будівель, оскільки вона набула права власності на нерухоме майно, і тому звертається до суду за захистом свого порушеного права.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просила суд визнати припиненим право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0495 га, кадастровий номер :05:001:0636 та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 50135396 від 10.12.2019, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Л.О., на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за суб`єктом ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,0495 га, кадастровий номер :05:001:0636. Визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0495 га, кадастровий номер :05:001:0636, що розташована по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 . Стягнути з Відповідача всі понесені судові витрати по справі.

Ухвалою судді від 12.03.2020 року відкрито спрощене провадження у справі та справа призначена до розгляду з викликом сторін.

01.06.2020 року від Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області надійшли письмові пояснення, в яких третя особа зазначала, що при набутті права на житловий будинок (шляхом придбання з прилюдних торгів) до позивача фактично перейшло право користування земельною ділянкою, на якій він розміщений на тих самих умовах і в тому обсязі, що були у попереднього власника. Просило суд розглянути справу у відсутність представника Управління.

10.06.2020 року від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. надійшов відзив, в якому він зазначав, що до початку реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_4 , Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. було надіслано запит до Міжрайонного управління Держгеокадастру в Запорізькому районі та м. Запоріжжі від 18.09.2019р. за № 3227, яким останній просив надати інформацію про власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням площі та кадастрового номеру земельної ділянки. На вищевказаний запит, було отримано відповідь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Міськрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі від 27.09.2019р. за № 0-8-0.182-2360/117-19 (який надано Позивачем до позовної заяви) згідно якої станом на 31.12.2012р. за даними Державного реєстру земель м. Запоріжжя та Запорізького району право власності чи оренди за боржником ОСОБА_4 не зареєстровано, правовстановлюючі документи не надавались. Згідно інформаційної довідки № від 06.06.2019 року (копія додається) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформація про власників земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня. Боржнику в постанові про відкриття ВП№ 59146742 від 17.05.2019 року, зазначено про обов`язок боржника надати відомостей про майно, яке перебуває у його власності. Боржником відомості не надані.18.09.2019 року боржнику направлена вимога про надання інформації про власників земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня. Боржником інформація не надана. Таким чином, враховуючи вищевикладене, було описано та арештовано лише будинок боржника ОСОБА_4 без земельної ділянки, оскільки на той час правовстановлюючі документи були відсутні. Відповідно до ст. 61 закону України «Про виконавче провадження» передано на реалізацію арештоване та описане майно: житловий будинок літ. «А», загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м, нежитловою площею 23,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про земельну ділянку на якій розташований будинок - земельна ділянка боржником не приватизована. 03.12.2019 року у відповідності до ст. 61 ЗУ «Про виконавче провадження», при примусовому виконанні рішення Приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. було складено акт про проведені електронні торги арештованого майна (предмет іпотеки), а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м, нежитловою площею 23,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який направлено до ДП «СЕТАМ», сторонам виконавчого провадження та переможцю торгів ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст. 53, ст. 43 ЩЖ України, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання припиненим права власності на земельну ділянку, про визнання права власності на земельну ділянку підтримує в повному обсязі.

Ухвалою суду від 28.06.2020 клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, задоволено. Залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_3 в особі представника адвоката Асатрян Єлизавети Миколаївни до ОСОБА_4 , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович про визнання припиненим права власності на земельну ділянку, про визнання права власності на земельну ділянку, у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору на стороні відповідача- ОСОБА_5 .

У судовому засіданні представник позивача просить позов задовольнити у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві. Зазначала, що окрім наведеного у позовній заяві, Позивач дізнався також про цікаву обставину лише коли отримав матеріали щодо проведених торгів. На наступний день після проведення електронних торгів, Держгеокадастр у Запорізькій області звернувся до приватного виконавця із новою інформацією про те, що за Відповідачем все ж таки зареєстровано право на земельну ділянку, із відповідними підтверджуючими документами. На запит виконавця з яких причин первинно була надана невідповідна інформація, державний орган відповів, що під час пошуку було помилково введений ІПН іншої особи. Отже, лише проста механічна помилка стала підставою для дійсного судового процесу. Всі підтверджуючі документи Позивач надано до матеріалів справи. Також вказала, що оскільки власником будівлі на момент проведення електронних торгів була саме Відповідач, відповідно позивач може допустити, що саме вона могла змінити/знищити дійсний будинок та почати будувати новий. Однак, ці незаконні дії не позбавили Відповідача нести відповідальність перед банком за Договором іпотеки та кредитним договором. Відповідно, банк, керуючись своїм правом та нормами законодавства, реалізував вказане майно в якому б стані воно не було на прилюдних торгах, отримав частину належних йому грошових коштів. Позивач, в свою чергу, зовсім стороння особа в цьому спорі, просто стала учасником електронних торгів та придбала майно у тому вигляді, в якому воно є за досить велику суму грошових коштів, та отримала право власності на нього.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 , та третьої особи ОСОБА_5 , проти задоволення позову заперечував, вказавши, що позивачем не доведено, що на прилюдних торгах було продано будинок, а не недобудову, а тому відсутні підстави для задоволення позову про визнання права власності на земельну ділянку. Також вказав, що Акт про прилюдні торги не оспорений, однак відповідач звернулася з приводу цих обставин до поліції.

Відповідачем відзив до суду не подавався.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області, приватного виконавця в матеріалах справи наявні заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши свідків, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С.перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-413/11 виданий 09.12.2013 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя про стягенння солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості у розмірі 1225084,95 грн.

ОСОБА_4 в постанові про відкриття виконавчого провадження ВП№ 59146742 від 17.05.2019 року, зазначено про обов`язок боржника надати відомостей про майно, яке перебуває у його власності. Боржником відомості не надані.

18.09.2019 року боржнику направлена вимога про надання інформації про власників земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня. Боржником інформація не надана.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. до початку реалізації арештованого майна боржника ОСОБА_4 , приватним виконавцем надіслано запит до Міжрайонного управління Держгеокадастру в Запорізькому районі та м. Запоріжжі від 18.09.2019р. за № 3227, яким останній просив надати інформацію про власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням площі та кадастрового номеру земельної ділянки. На вищевказаний запит, було отримано відповідь Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Міськрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі від 27.09.2019р. за № 0-8-0.182-2360/117-19 згідно якої станом на 31.12.2012р. за даними Державного реєстру земель м. Запоріжжя та Запорізького району право власності чи оренди за боржником ОСОБА_4 не зареєстровано, правовстановлюючі документи не надавались.

Згідно інформаційної довідки № від 06.06.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформація про власників земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 - відсутня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, 02.10.2019 року було описано та арештовано лише будинок боржника ОСОБА_4 без земельної ділянки, оскільки правовстановлюючі документи були відсутні.

07.10.2019 року приватним виконавцем з метою визначення початкової вартості описаного майна, винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_7

16.10.2019 року на адресу приватного виконавця надійшов звіт про оцінку майна, згідно якого початкова вартість майна складає 392144,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» за вказаною ціною за заявкою від 18.10.2019 року приватним виконавцем передано на реалізацію арештоване та описане майно: на реалізацію було передано арештоване і описане майно, а саме: одноповерховий житловий будинок літ. А, загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м., нежитловою площею 23,2 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Житловий будинок літ.А. складається з: коридору - 4,7 кв.м., коридору - 3,3 кв.м, кухні - 6,4 кв.м, коридору - 5,0 кв.м., туалету - 1,2 кв.м, ванної - 2,3 кв.м, кімнати - 7, 1 кв.м, кімнати - 17, 2 кв.м, кімнати - 10,1 кв.м, кімнати -11,4 кв.м. Господарські будівлі та споруди: гараж -літ. Б, паркан №1, №2, хвіртка №3, замощення І, II; стіни підпірної № 5, відомості про земельну ділянку на якій розташований будинок - земельна ділянка боржником не приватизована.

За запитом приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. від 18.09.2019 року № 3227 до міжрайонного управління Держгеокадастру в Запорізькому районі та м.Запоріжжі було витребувано інформацію про спірну земельну ділянку, де боржником значилась ОСОБА_4 ..

ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.09.2019 року своєю відповіддю було надано інформацію, що земельні ділянки зареєстровані за Боржником - не значиться. З інформаційної довідки сформованою Сколибог О.С. 27.11.2019 року право власності за відповідачем на земельну ділянку також не зареєстровано.

Згідно з протоколом №446537 проведення електронних торгів 20.11.2019 року переможцем торгів житлового будинку літ. «А», загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м, нежитловою площею 23,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 ціна продажу 439201,28 грн.

03.12.2019 року у відповідності до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», при примусовому виконанні рішення приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. складено Акт про проведені електронні торги арештованого майна (предмет іпотеки), а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м, нежитловою площею 23,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який направлено до ДП «СЕТАМ», сторонам виконавчого провадження та переможцю торгів ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.9 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно.

З метою отримання документу, що посвідчує право власності на вищевказане майно, позивач звернувся до приватного нотаріуса і ОСОБА_3 17.02.2020 року отримано свідоцтво видане приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. на підставі Акту про проведені електронні торги арештованого майна (предмет іпотеки) від 03.12.2020 року про придбання ОСОБА_3 нерухомого майна з прилюдних торгів від 17.02.2020 року на житловий будинок літ. «А», загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м, нежитловою площею 23,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію 17.02.2020 року права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок, який розташований АДРЕСА_1 .

На підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50135396 від 10.12.2019 року державним реєстратором Нікітенко Людмила Олександрівна, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради проведено державну реєстрацію права власності 05.12.2019 після примусового відчуження права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ №202970, виданий 12.03.2010 Управлінням Держкомзему у м.Запоріжжі Запорізької області за ОСОБА_4 (т.1 а.с.54).

Представником - адвокатом Асатрян Є.М. направлено адвокатський запит на Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області Міськрайонного управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі з проханням надати копію Державного акту на земельну ділянку виданого на ім`я Відповідачки.

Відповіддю від 03.03.2020 року № 298-2.18-331/117-20 Міськрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі надало завіреним належним чином копію Державного акту серії ЯИ № 2022970 від 12.03.2010 року де власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0495 га значиться ОСОБА_4 .

Отже, у зв`язку із некоректною відповіддю Міжрайонного управління Держгеокадастру від 27.09.2019 року № 0-8-0.182-2360/117-19 на запит державного виконавця до призначених електронних торгів, у Акт про проведені електронні торги не було внесено земельну ділянку, яка належала ОСОБА_4 на підставі Дежавного акту на право власності серії ЯИ№2022970 від 12.03.2010 року. У зв`язку із отриманою повною інформацією про власника земельної ділянки вбачається порушення прав та законних інтересів нового власника будинку ОСОБА_3 відповідачем по справі.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає користувачем земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така позиція також узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеному в постанові від 13.04.2016 р. у справі № 6-253цс16 та від 12.10.2016 року у справі № 6-2225цс16.

Земельні відносини, які формуються з приводу переходу земельних прав при набутті майнових прав на об`єкти нерухомості, розташовані на конкретній земельній ділянці, регламентуються нормами ЗК України, які є спеціальними відносно до цивільно-правових норм, які є загальними.

Чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ПК України, інших положеннях законодавства.

У відповідності до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій розташовані ці об`єкти.

За таких обставин ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, оскільки придбала вищевказане майно на законних підставах.

Відповідно до статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 Земельного кодексу України унормовано, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Тобто, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

За змістом статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, в тому числі набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, а можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній землекористувач процедур й порядку припинення землекористування, подавши заяву про відмову від права постійного користування, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення.

Наведені вище земельно-правові та цивільно-правові норми також встановлюють, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 р. у справі № 910/18560/16.

Під захистом права розуміється державно- примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 28.03.2019р. № 911/476/17.

Положеннями частини першої ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, коли власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 378 ЦК України, право власності на земельні ділянки може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Отже, після придбання ОСОБА_3 з прилюдних торгів ДП "СЕТАМ" нерухомого майна, що належало ОСОБА_4 в останньої припиняється право постійного користування (права власності) на земельні ділянки, на якій розташовані зазначені об`єкти нерухомості та частини земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування.

Враховуючи те, що до ОСОБА_3 з прилюдних торгів ДП "СЕТАМ" нерухомого майна, перейшло право власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м, нежитловою площею 23,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_4 , що розташований земельній ділянці площею 0,0495 га, кадастровий номер :05:001:0636, що розташована по АДРЕСА_1 у зв`язку з чим право власності на зазначену земельну ділянку, належну на праві власності ОСОБА_4 припинилось, тому згідно вимог ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, право власності на вказану земельну ділянку перейшло до ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Окрім того, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту права залежить як від захисту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Захист порушеного права має бути ефективним.

Відповідно до абзацу 2 пункту 10 частини другої статті 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 8 Загальної декларації з прав людини 1948 року кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

У відповідності до ч.1ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, таким чином, визнанням з боку держави публічно-правового інтересу у встановленні належності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб`єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об`єкта.

Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно.

Також, згідно з вимогами ч.3 ст,26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Здійснення державним реєстратором дій щодо скасування записів про проведену державну реєстрацію прав може здійснюватися виключно на підставі відповідного рішення суду.

Окрім вищенаведеного, при вирішенні спору враховуються і такі обставини, що 11.12.2019 після проведення електронних торгів приватний виконавець звернувся до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, на що 16.01.2020 вих. 0-8-0-182-42/117 20 ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області Міське управління у Запорізькому районі та м.Запоріжжя надало інформацією про те, що у зв`язку із тим, що в описовій частині запиту 18.09.2019 року було зазначено боржниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при пошуку в базі даних у Державному реєстрі земель у м.Запоріжжі було помилково зазначено РНОКПП НОМЕР_1 ОСОБА_5 , за яким земельні ділянки не зареєстровані. При наданні відповіді на запит при пошуку даних було зазначено РНОКПП НОМЕР_2 ОСОБА_4 , за якою станом на 31.12.2012 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0636, що підтверджується державним актом ЯИ№202970 від 12.03.2010 року. Отже, за встановлених обставин, підставою даного спору фактично стала механічна помилка під час надання відповіді на запит приватного виконавця. Також судом враховується, що після прилюдних торгів та примусового відчуження права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 звернулася до державного реєстратора та внесла запис до Державного реєстру нерухомого майна, зареєструвавши право власності на земельну ділянку, що знаходиться під будинком, який було реалізовано з прилюдних торгів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку що позивачем обрано ефективний спосіб захисту який повинен забезпечити поновлення порушеного права, є адекватним наявним обставинам та виключає подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав , оскільки у правовідносинах, які склались між сторонами не існує іншого ефективного способу захисту, ніж той, що обрав позивач, а тому дійшов висновку про задоволення позову шляхом припинення права власності ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Людмилою Олександрівною, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку та визнання право власності на земельну ділянку площею 0,0495 га, кадастровий номер :05:001:0636, що розташована по АДРЕСА_1 та визнання права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3 .

Щодо доводів представника відповідача в обґрунтування заперечень у судовому засіданні проти позову, то суд зазначає наступне. Предметом доказування у даній справі, відповідно і предметом позову не є оскарження результатів торгів, або оскарження права власності ОСОБА_3 на будинок, або оскарження дій приватного виконавця. Наразі будинок, був вже предметом електронних торгів, право власності на який вже перейшло до ОСОБА_3 , що підтверджується наявними у справі доказами.

У судовому засіданні представник відповідача в якості заперечень проти позову зазначав, що житлового будинку, який був предметом торгів не існує, і що начебто на його місці розпочате будівництво нового, двоповерхового. Разом із тим, це твердження не впливає на законність проведених електронний торгів, які до того ж не визнані незаконними, не скасовані, як і не оскаржено та не скасовано Акт про прилюдні акт про проведені електронні торги арештованого майна (предмет іпотеки) а саме: житловий будинок літ. «А», загальною площею 69,0 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м, нежитловою площею 23,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 від 03.12.2019 року, який наразі є чинним, як і не оскаржено право власності ОСОБА_3 на вказаний будинок.

Положеннями ч. 2 ст. 328 ЦК України встановлюється презумпція правомірності набуття права власності, котра означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття.

З матеріалів справи встановлено, що під час примусового виконання рішення виконавцем було встановлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_4 (відповідачем) значиться житловий будинок, що належить їй на праві приватної власності, на підставі договору купівлі продажу посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О.В, від 07 травня 2008 року за реєстровим № 753. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16768255. Відомості про земельну ділянку зазначені в акті, вказують, що будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 496 кв.м.

Вказане майно, на момент проведення торгів перебувало в іпотеці Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (ЄРДПОУ 36789421), згідно Договору іпотеки № PML-201-431/2008 посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Савицькою О.В, від 07 травня 2008 року за реєстровим № 755, на підставі договору відступлення права вимоги від 26.11.2010 року за реєстровим № 9200, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М. ТОВ «ОТП Факторинг» і було стягувачем по справі примусового стягнення та реалізації майна Відповідача на торгах. В матеріалах справи наявний Договір іпотеки № PML-201-431/2008 від 07.05.2008 року, укладений між ЗАТ «ОТП БАНК» (Іпотекодержатель) та Відповідачем (Іпотекодавець), відповідно який і слугував проведенню електронних торгів та реалізації майна.

Відповідно статті 3 цього Договору предметом іпотеки є житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (шість), площею 69 кв.м. Згідно п. 5.2. статті 5 цього Договору, Іпотекодавець зобов`язаний: а) своєчасно здійснювати всі дії для забезпечення справного технічного та експлуатаційного стану предмета іпотеки, який повинен бути не гіршим від того, що існує на дату укладання Договору, за винятком звичайного природного зносу; Ь) утримуватись від і не допускати вчинення будь-ким будь-яких дій, які можуть привести до погіршення технічного або експлуатаційного стану предмета Іпотеки, його пошкодження, руйнування, втрати чи знищення його вартості на ринку нерухомості, а також повідомляти Іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення тощо... і) не здійснювати будь-яке перепланування, реконструкцію предмета Іпотеки без попередньої письмової згоди Іпотекодержателя, а також: всіх передбачених законодавством дозволів уповноважених органів; к) у разі порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за статтею 5 цього Договору, Іпотекодержатель має право на негайне виконання Іпотекодавцем боргових зобов`язань, за рахунок стягнення предмета іпотеки.

Згідно п. 5.4. статті 5 цього Договору, у разі знищення, втрати чи пошкодження Предмета іпотеки або його частини із будь-яких причин, Іпотекодавець зобов`язаний за вибором Іпотекодержателя: а) за свій кошт і в строк визначений Іпотеко держателем відновити предмет іпотеки до стану, який існував на момент укладання договору; б) замінити предмет іпотеки іншими предметом тієї ж, або вищої вартості в) повністю сплатити всі несплачені боргові зобов`язання негайно, у визначений Іпотекодержателем строк. Отже, на Відповідача покладався обов`язок забезпечити схоронність предмета іпотеки, а у випадку не виконання цього обов`язку, її грошові зобов`язання на цьому не припинялись і вона зобов`язана була повернути банку суму грошових коштів за кредитним договором.

Згідно матеріалів торгів, а саме незалежного звіту про оцінку № 06-10-2019, об`єкт знаходився в нежилому стані, відсутні електрика, водопостачання, каналізація, будинок потребує ремонтних робіт, і надані сторонами до матеріалів справи фотокартки та скріншот офіційного сайту ДП «Сетам» підтверджують незадовільний стан приміщення на момент його продажу на електронних торгах. Разом із тим, підстав вважати вказаний будинок недобудовою на момент прилюдних торгів немає, а доводи заперечень представника відповідача в частині відсутності житлового будинку як об`єкту цивільних прав зі спливом більше ніж півтора роки після проведення торгів з огляду на предмет позову є безпідставними та недоведеними.

З огляду на наведені обставини, відповідачем не спростовано доводів позову, відзиву щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 2312,21 грн.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,141,261,263-265,268,273 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 в особі представника адвоката Асатрян Єлизавети Миколаївни до ОСОБА_4 , треті особи Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, ОСОБА_5 про визнання припиненим права власності на земельну ділянку, про визнання права власності на земельну ділянку, задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) на земельну ділянку площею 0,0495 га, кадастровий номер :05:001:0636, що розташована по АДРЕСА_1 .

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 50135396 від 10.12.2019, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Нікітенко Людмилою Олександрівною, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності за суб`єктом ОСОБА_4 на об`єкт нерухомого майна - земельну ділянку площею 0,0495 га, кадастровий номер :05:001:0636.

Визнати право власності на земельну ділянку площею 0,0495 га, кадастровий номер :05:001:0636, що розташована по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ).

Стягнути з ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2312,21 грн. (дві тисячі триста дванадцять гривень 21 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 06.04.2021 року.

Повний текст рішення складено через п`ять днів з проголошення з урахуванням вихідних днів- 12.04.2021 року.

Суддя Ю.В. Апаллонова