2/465/505/21
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

12.04.2021 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої-судді Мартьянової С.М.

при секретарі Турчак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів ,-

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 11 057,90 грн. та суму сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, 09.07.2015 року позивач позичив відповідачу ОСОБА_2 7 600,00 грн. Даний факт підтверджується вчиненою відповідачем розпискою. Зазначені кошти відповідач ОСОБА_2 зобов`язувався повернути до жовтня 2015 року, однак не виконав зобов`язання. Сума основного боргу становить 7 600,00 грн. Індекс інфляції за період з жовтня 2015 року по червень 2018 року становить 37,0%. Інфляційне знецінення коштів становить 2 812,00 грн. (7 600,00 грн. * 37,0% : 100% = 2 812,00 грн.). 3% річних за період з 01 жовтня 2015 року по 31 липня 2018 року (1 034 дні) становить 645,90 грн. (7 600,00 грн. * 3% : 100% : 365 днів *1 034 дні = 645,90 грн.). Загальна сума боргу складає 11 057,90 грн. На підставі викладеного вище, просить задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача 11 057,90 грн. боргу та стягнути з відповідача судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу.

Суддею Франківського районного суду м.Львова Мартинишин М.О. відкрито провадження у справі 12.09.2018 року та призначено підготовче судове засідання.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова № 110/Р від 25.09.2019 року, 25.09.2019 року вказану цивільну справу передано судді Мартьяновій С.М.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 10.10.2019 року вказана справа прийнята до провадження. За результатом проведенного підготовчого судового засідання 01.03.2021 року справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача подав до суду заяву, згідно якої просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, свого відношення до позову не направив, хоча про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.07.2015 року ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 7 600,00 гривень, згідно розписки, що міститься в матеріалах справи. ОСОБА_2 зобов`язувався повернути зазначені кошти до жовтня 2015 року.

Враховуючи, що відповідач борг не повернув, позивач звернувся з позовом до суду та у порядку ст.1047 ч.2 ЦК України представив вказану розписку.

Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.1050 ч.1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оскільки відповідач зобов`язувався повернути позику до жовтня 2015 року, порушення строку виконання за укладеним правочином виникло з жовтня 2015 року.

Виконання зобов`язання серед іншого може забезпечуватися неустойкою (ч.1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно положень частин 1, 3ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виконання зобов`язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України).

Період заявлених позивачем вимог з 01.10.2015 року по 31.07.2018 року, що становить 1 034 дні прострочення.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Щодо процентів, визначених ст. 1048 ЦК України, суд зазначає, що такі є платою за користування чужими грошовими коштами, яка, за відсутності іншої домовленості сторін, сплачується боржником за весь період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення. Поряд з цим, за порушення виконання грошового зобов`язання на боржника покладається відповідальність відповідно до ст. 625 ЦК, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги різну правову природу процентів, передбачених статтею 1048 ЦК України, і процентів, що стягуються відповідно до ст. 625 ЦК, а також відсутність у чинному законодавстві обмежень, одночасне стягнення процентів, передбачених ст.536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором).

Відповідно до положень ст. 1048 ЦК України, суд, враховуючи, що укладеними договорами позики не було встановлено розмір процентів за користування грошовими коштами, дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: за період з 01.10.2015 року по 31.07.2018 року інфляційні відшкодування у розмірі 2 812,00 грн. та три проценти річних від простроченої суми, що становить 645,90 грн. Основний борг становить 7 600,00 грн. Загальна сума боргу складає 11 057,90 грн.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що 14.05.2019 року між позивачем та адвокатом Телішевським І.Д. укладено договір про надання правової допомоги за №14/05/2019. Як вбачається з наданого суду опису робіт (послуг) з надання професійної правничої допомоги та квитанції від 26.02.2020 року позивачем здійснено оплату за надані правові послуги в розмірі 2 000 грн.

Вивчивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов до висновку, що витрати на правничу допомогу та поштові витрати є доведеними, сума судових витрат на правничу допомогу відповідає заявленій в попередньому (орієнтовному) розрахунку, та те, що вказані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір цих витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, що дає підстави для задоволення заяви.

Судові витрати слід стягнути із відповідача, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 254, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 7 600,90 грн., інфляційні відшкодування у розмірі 2 812,00 грн. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 645,90 грн., а всього 11 057 (одинадцять тисяч п`ятдесят сім гривень) грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму понесених витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі гривень) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири гривень) грн. 80 коп.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя Мартьянова С.М.