П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2021 року

м. Рівне

Справа № 558/663/20

Провадження № 22-ц/4815/955/21

Головуючий у Демидівському районному суді

Рівненської області: суддя Феха Т.С.

Час, дата і місце ухвалення рішення суду першої інстанції:

16 год. 12 хв. 30 березня 2021 року

(вступна і резолютивна частини)

в смт. Демидівка Рівненської області

Повний текст складено: 08 квітня 2021 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 ;

треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,: Орган опіки і піклування Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області та Орган опіки і піклування Демидівської селищної ради Рівненської області;

представники учасників справи:

позивача - адвокат Левчук-Микитюк Алла Олександрівна;

за участі: позивача і її представника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Левчук-Микитюк Алли Олександрівни на рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 30 березня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2020 року в суд звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи свої вимоги, зазначалося, що 30 серпня 2012 року між її дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис №4. В шлюбі її дочки ОСОБА_3 та відповідача народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

28 липня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області було розірвано. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . ОСОБА_3 разом з двома малолітніми дітьми проживала з нею, ОСОБА_1 , своєю сестрою ОСОБА_6 та її сім`єю в с. Вербень Демидівського району Рівненської області.

24 березня 2016 року рішенням Демидівського районного суду Рівненської області ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 , на утримання дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі по 420,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29 лютого 2016 року та до досягнення дітьми повноліття.

Однак відповідач аліменти на утримання дітей не сплачував, а тому станом на 1 грудня 2019 року виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 14 729,63 гривень. У зв`язку з несплатою аліментів ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1831 КУпАП.

Він з часу розірвання шлюбу з ОСОБА_3 й дотепер не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їхньому розвитку; не цікавиться їх успіхами та станом здоров`я; не піклується про їх фізичний та духовний розвиток; не цікавиться їх навчанням; не проявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не створює умов для отримання ними освіти.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що з часу розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вона активно займалась вихованням внучок, їх розвитком, дбала про задоволення їх потреб, піклувалася про стан їхнього здоров`я, адже її дочка - ОСОБА_3 часто їздила на сезонні роботи за кордон, а тому практично увесь час діти проживали з нею, внаслідок чого між ними склалися дуже довірливі та близькі відносини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. Після смерті ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 на деякий час забрав дітей до себе. Однак через декілька днів у ході телефонної розмови з дітьми вона почула, що діти хочуть додому. Та коли вона забрала дітей, то зрозуміла, що за час перебування в домі ОСОБА_2 психоемоційний стан дітей значно погіршився, діти казали, що бояться відповідача; вони лякалися гучних звуків та звуку транспортних засобів, що проїжджали повз їх будинок, ховалися, коли хтось стукав у двері. У зв`язку з цим, вона зверталася до фахівця за психологічною допомогою для дітей.

Разом з тим, ОСОБА_2 за той нетривалий час, коли діти перебували за місцем його проживання, оформив в ГУ УПФ в Рівненській області допомогу на двох дітей у зв`язку з втратою годувальника (матері). Проте такі виплати відповідач почав витрачати на свої потреби та, незважаючи на те, що діти проживали з нею, на її прохання, відмовився повернути отриману ним грошову допомогу, щоб вона її використала на потреби дітей. З цих причин, вона зверталася до органів Національної поліції України.

Постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 2 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у виді попередження.

З моменту смерті ОСОБА_3 припинили надходити аліменти на утримання дітей, які відраховувалися із заробітної плати відповідача.

Відповідач не виявляє жодного інтересу до дітей, не дбає про їх духовний розвиток та їх навчання, стан здоров`я, не надає допомоги на їх утримання. Вважає, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків.

З наведених підстав просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, позивач просила стягнути понесені нею витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 гривень з відповідача.

Відзиву на зазначений позов до суду першої інстанції не надходило.

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 30 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та покладено на Орган опіки і піклування Демидівської селищної ради Рівненської області контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків.

Звільнено позивача від сплати судового збору.

Ухвалюючи своє рішення, суд попередньої інстанції виходив із того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, урахував обставин справи та ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст.ст. 7, 164 СК України, а також дійшов висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав та визнав необхідним попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей з покладенням на Орган опіки та піклування Демидівської селищної ради Рівненської області контролю за виконанням ним батьківських обов`язків.

На рішення представником позивача - адвокатом Левчук-Микитюк А.О. подано апеляційну скаргу, де вона покликалась на його незаконність і необґрунтованість, які полягали у невідповідності викладених у рішенні суду висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Обґрунтовуючи її, стверджувала, що судом не взято до уваги висновків органів опіки та піклування, органів місцевого самоврядування щодо необхідності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки він без будь-яких поважних причин не виконує покладених на нього батьківських обов`язків та умисно ухиляється від них; факти незаконного заволодіння відповідачем соціальними виплатами у зв`язку з втратою годувальника (матері) для його двох малолітніх дітей, що підтверджується рішеннями Демидівського районного суду від 26.08.2020 та 02.10.2020; документів, які характеризують негативне ставлення дітей до батька; наявність у відповідача боргу по сплаті аліментів; факт нейтрального відношення відповідача під час розгляду справи в суді попередньої інстанції щодо позбавлення його батьківських прав. Крім того, вказувала про помилковість висновку суду щодо передчасності пред`явлення позову.

З викладених спонукань просила оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов ОСОБА_1 .

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Як з`ясовано судом, згідно з дослідженими в судовому засіданні свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 21, 22) встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьком дітей вказаний ОСОБА_8 , а матір`ю - ОСОБА_3 .

Відповідно до рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 28 липня 2015 року (а.с. 23) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зареєстрований 30 серпня 2012 року Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Демидівського району Рівненської області, актовий запис № 4, розірвано.

Згідно з рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 24 березня 2016 року (а.с. 24, 25) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 420,00 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з 29 лютого 2016 року на до досягнення дітьми повноліття.

Вказані рішення суду набрали законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З відповідного свідоцтва серії НОМЕР_3 видно, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 28).

Дослідженими актами обстеження житлово-побутових умов проживання від 17 вересня 2020 року та від 2 лютого 2021 року (а.с. 41, 99) стверджується, що неповнолітні ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживають з бабою ОСОБА_1 , для дітей створені належні умови для їх проживання і розвитку.

Як вбачається із постанов Демидівського районного суду Рівненської області, на відповідача накладено адміністративне стягнення 19 серпня 2015 року за ст. 173 КУпАП у виді громадських робіт на строк сорок годин; 26 грудня 2019 року - накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 1831 КУпАП у виді суспільно корисних робіт на строк 120 годин; 26 серпня 2020 року був звільнений від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП; 2 жовтня 2020 року накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 184 КУпАП у виді попередження (а.с. 26, 27, 31, 32).

Згідно з довідкою кандидата психологічних наук Волинського національного університету ім. Л. Українки ОСОБА_9 (а.с. 29, 30) зазначається про те, що в ході спілкування з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з`ясувалося, що у дітей наявний високий рівень тривожності, легкі прояви агресії до інших та один до одного, присутні психосоматичні прояви такі, як тремор рук, відсутнє усвідомлення факту смерті матері, наявна велика кількість страхів (страх різких звуків, шумних приміщень). ОСОБА_4 важко йде на контакт, має труднощі з довірою до інших людей, є непосидючою, швидко втрачає інтерес до будь-якої діяльності, що негативно впливає і на навчальний процес. ОСОБА_5 є тривожною, має страх до незнайомих людей, боїться батька та будь-яких згадок про нього, проявляє психологічну пасивність та байдужість. У дітей присутнє вороже ставлення до людей, надмірна охайність, часте миття рук, страх розлуки.

Дослідженими характеристиками, що видані Вербенським ліцеєм та Вербенським закладом дошкільної освіти «Сонечко» (а.с. 35-37), встановлено, що діти спокійні, врівноважені, підтримують дружні стосунки з однокласниками, не мають схильності до протиправної поведінки. Вони забезпечені всім необхідним для навчання в повній мірі. Належну увагу навчанню та вихованню дітей приділяла бабуся - ОСОБА_1 . Батько дітей ОСОБА_2 не цікавився досягненнями дітей, не відвідував їх під час занять, не спілкувався з класними керівниками.

Із перевіреного висновку Органу опіки і піклування Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області № 02-20/2546/20 (а.с. 40) вбачається, що орган опіки та піклування Демидівської районної державної адміністрації Рівненської області вважав за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При прийнятті даного висновку комісією було встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до повідомлення Демидівської селищної ради Рівненської області №01-13/408 від 19 лютого 2021 року (а.с. 109) встановлено, що ОСОБА_2 після смерті колишньої дружини (матері дітей) у вихованні доньок участі не приймає. За період навчання дітей у школі батько не цікавився ні рівнем навчальних досягнень, ні станом забезпеченості їх до навчання, ні здоров`ям. ОСОБА_2 перебуває на обліку в районному центрі зайнятості та, з його слів, не має змоги матеріально допомагати дітям, оскільки не має постійного місця роботи та не має доходу. Певний період часу не відвідував дітей через складні погодні умови. З цих підстав Орган опіки та піклування Демидівської селищної ради Рівненської області підтримав позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Дубенської районної державної адміністрації Рівненської області № 791/02-13/21 від 17 березня 2021 року (а.с. 121-123) визнано за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При прийнятті даного висновку комісією було встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Приходячи до переконання про відмову у задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги таке. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Питання про позбавлення батьківських прав необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Норма пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків відбувається, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені чинники повинні мати системний та постійний характер як кожен окремо, так і в сукупності, розцінювати їх як ухилення від виховання дитини можна лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тому зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, а також збір необхідної доказової бази.

Щодо покликання заявника на негативне ставлення дітей до батька, про що йдеться в довідці кандидата психологічних наук Волинського національного університету ім. Л. Українки, то цей доказ є суб`єктивним, сумнівним та не є гідним довіри, оскільки йдеться про високий рівень тривожності у дітей, що спростовується змістом характеристик дітей, виданих Вербенським ліцеєм, у яких зазначено протилежне, а саме, що діти дружелюбні, спокійні та врівноважені.

Також позивач в апеляційній скарзі покликається на те, що відповідач незаконно заволодів соціальними виплатами у зв`язку з втратою годувальника (матері) для його двох малолітніх дітей. Так, за змістом постанов Демидівського районного суду від 26.08.2020 та 02.10.2020 відповідач, як батько дітей, оформив пенсію у зв`язку з втратою годувальника, однак кошти відразу не надав для позивача, оскільки мав сумнів у адресній спрямованості використання коштів саме на потреби дітей. Певний період купував на ці кошти дітям продукти та одяг, при цьому, запропонувавши позивачу за ці кошти придбати необхідні для дітей речі, отримав відмову. Після цього усі кошти, які належали його дітям, він передав позивачу. Тому колегія суддів не бере до уваги зазначені доводи заявника.

Разом з тим, не можна погодитись з міркуванням позивача про нейтральне ставлення батька до дітей, оскільки в матеріалах справи є письмові пояснення відповідача, де він просив відмовити у задоволенні позову, тобто висловив свою категоричну думку щодо спірних відносин. В даних поясненнях відповідач зазначив, що через певний час після смерті матері дітей він забрав їх до себе, що свідчить про зворотне, аніж вказує позивач.

Доводи апеляційної скарги щодо несплати аліментів колегія суддів вважає неспроможними з правової точки зору, оскільки виконавче провадження закрите у зв`язку зі смертю стягувача, а незгода позивача з відмовою відповідача з цих підстав сплачувати аліменти не може бути безумовною причиною для позбавлення особи батьківських прав.

Що стосується аргументів заявника про те, що судом не взято до уваги висновків органів опіки та піклування, органів місцевого самоврядування щодо необхідності позбавлення батьківських прав відповідача, апеляційний суд вважає, що такі висновки можуть братись до уваги в сукупності досліджених доказів, а самі по собі лише окремі висновки не можуть визнаватись безумовною підставою для позбавлення батьківських прав особи.

Твердження апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду про передчасність подання позовної заяви свого підтвердження під час апеляційного розгляду не знайшли через їх необґрунтованість.

В решті доводи автора апеляційної скарги теж не спростовують висновків суду попередньої інстанції.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування не підлягають норми матеріального права, на чому наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив їй у задоволенні позовних вимог.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

У справі «Рябих проти Росії» (заява №52854/00, рішення від 24 липня 2003 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 § І Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. Правова певність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення мають використовуватися для виправлення судових помилок, помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень.

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 368, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Левчук-Микитюк Алли Олександрівни залишити без задоволення, а рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 30 березня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено: 03.08.2021

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.О. Гордійчук

С.С. Шимків