Справа № 136/1074/19
Провадження № 2/131/52/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2021 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Олексієнка О.Ю., за участю секретаря судових засідань Курман Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом Керівника Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Липовецької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів,-

Учасники провадження:

представники позивачів Тузюк Ю.М., Бабич А.І., Юрченко В.В.

представник відповідача ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Керівник Немирівської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Липовецької міської ради Вінницької області звернувся з позовною заявою в якій вказав, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2014 набув право власності на 24/25 (двадцять чотири двадцять п`ятих) часток комплексу будівель та споруд, загальною площею 13775,9 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 3,6035 га, :01:001:2439.

Рішенням 80 сесії 6 скликання Липовецької міської ради № 888 від 16.04.2015 на підставі заяви ОСОБА_1 , останньому надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) із земель комунальної власності, що посвідчує право оренди земельної ділянки площею 3,5097 га, для обслуговування об`єктів нерухомого майна (будівель та споруд), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (пункт 1 указаного рішення). Пунктом 2 рішення, установлено, що у зв`язку з тим, що на даний час не проведене геодезичної зйомки земельних ділянок, їх загальна площа може бути змінена в більшу або меншу сторону на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

У подальшому рішенням 12 сесії 7 скликання Липовецької міської ради № 132 від 05.07.2016, на підставі заяви ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та передано у користування на умовах оренди земельну ділянку площею 3,6035 га, кадастровий номер :01:001:2439 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд, підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (пункт 1 рішення). Протягом строк дії договору оренди землі державна реєстрація його здійснена не була.

Вказана земельна ділянка кадастровий номер :01:001:2439 загальною площею 3.6035 га. на час оформлення права власності на будівлі перебувала у комунальній власності Липовецької територіальної громади, розпорядником яких є Липовецька міська рада.

01.09.2017 Головним управлінням Держгеокадстру у Вінницькій області прийнято рішення про здійснення державного контролю за дотримання вимог земельного законодавства шляхом проведення перевірки при використанні земельної ділянки площею 3,6035 га (кадастровий номер :01:001:2439), яка розташована по АДРЕСА_1 .

14.09.2017 ОСОБА_1 . Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області вручено припис, яким установлено, що земельна ділянка із земель промисловості комунальної форми власності із кадастровим номером :01:001:2439, загальною площею 3,6035 га, яка розташована на території АДРЕСА_1 фактично використовується гр. ОСОБА_1 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за відсутності правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності, чи користування земельною ділянкою на умовах оренди, що є порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Крім того, договором купівлі - продажу від 15.09.2017, укладеного між Липовецькою міської радою та ОСОБА_3 , яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , останній отримав право власності на земельну ділянку площею 3,6035 га кадастровий номер 05222100:01:001:2439 за адресою АДРЕСА_1 , що також підтверджує розмір земельної ділянки, яка безоплатно використовувалась відповідачем.

Відповідач в період з 11.11.2014 по 14.09.2017 не був ані власником, ані постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не був суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (ст. 14.1.72 ПК України).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору в період з 11.11.2014 по 14.09.2017, тим самим збільшує вартість власного майна, а Липовецька міська рада втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувся факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати Відповідачем за рахунок Позивача.

Розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку ОСОБА_1 розрахований міською радою складає 473 696 грн. 66 коп., який 02.04.2019 скеровано Відповідачу з метою добровільної сплати суми безпідставно збережених коштів. На даний час ОСОБА_1 вищевказана суму до бюджету м. Липовець не сплачено.

Внаслідок використання Відповідачем вищевказаної земельної ділянки без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Липовець в особі Липовецької міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Липовецької міської ради, як Позивача щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.

Таким чином, ненадходження коштів до бюджету міської ради спричинене бездіяльністю органу місцевого самоврядування щодо стягнення безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки, тягне за собою необхідність у фінансовій підтримці місцевого самоврядування із Державного бюджету чим порушуються економічні інтереси держави.

В судовому засіданні представники Немирівської окружної прокуратури Вінницької області, яка є правонаступником Немирівської місцевої прокуратури Тузюк Ю.М. та ОСОБА_4 позов підтримали з мотивів вказаних у позовній заяві.

Представник Липовецької міської ради Вінницької області Бабич А.А. позовну заяву підтримала, просила суд задоволити позов.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, при цьому його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, подав до суду відзив в якому зазначив, що 11 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , було укладено договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_1 набув у власність 24/25 часток комплексу будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Після набуття права власності на вказані будівлі та споруди, відповідач виявив бажання оформити у власність земельну ділянку, що розташована під належними йому будівлями та спорудами.

Звернувшись до Липовецької міської ради, йому повідомили, що для оформлення земельної ділянки у власність спочатку необхідно розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 3.5097 га в натурі на місцевості, оскільки на той час не було проведено геодезичних зйомок земельної ділянки і її площа не була точно визначена та могла бути змінена в більшу або меншу сторону.

Тобто, фактично на момент придбання нерухомості і після її придбання межі земельної ділянки не були встановлені і земельна ділянка не була сформована.

Крім того, ОСОБА_1 повідомили що період оформлення земельної ділянки у власність буде становити орієнтовно один рік, а тому на цей час йому необхідно укласти договір оренди землі.

18 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Липовецької міської ради з клопотанням в якому просив надати йому дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 3.5097 га. в натурі на місцевості та в подальшому передати йому вказану земельну ділянку у користування на умовах оренди терміном на 1 рік.

Тому 6 квітня 2015 року рішенням Липовецької міської ради 80 сесії 6 скликання №888 було надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 3.5097 га. в натурі на місцевості.

Після отримання вказаного рішення, ОСОБА_1 замовив розроблення технічної документації.

16.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Липовецької міської ради з заявою в якій просив затвердити вже розроблену, підписану та погоджену технічну документацію із землеустрою та передати йому в оренду земельну ділянку площею 3.6035 га.

05 липня 2016 року рішенням Липовецької міської ради 12 сесії 7 скликання №132 було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передано ОСОБА_1 з оренду земельну ділянку площею 3.6035 га кадастровий номер :01:001:2439 і зобов`язано ЧубатюкаР.З. у двомісячний строк з дня прийняття цього рішення укласти з міською радою договір оренди землі.

Таким чином, після затвердження технічної документації межі земельної ділянки були встановлені і земельна ділянка була сформована.

На виконання вимог вказаного рішення, 05 серпня 2016 року ОСОБА_1 уклав з Липовецькою міською радою договір оренди землі №68/1/03-04, обєктом оренди якого являлася земельна ділянка площею 3.6035 га кадастровий номер :01:001:2439, строком на два місяці до 05 жовтня 2016 року.

Після укладення вказаного договору, я відразу наперед сплатив усю суму орендної плати, що становить 43 139 грн. 30 коп.

Позивач просить стягнути безпідставно збережені відповідачем кошти від несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою площею 3,6035 га. кадастровий номер :01:001:2439 за період з 11.11.2014 року по 14.09.2017 року.

Однак, в період з 11.11.2014 року по 14.09.2017 року ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3, 6035 га фактично не використовував і належна йому нерухомість не займала фактичну площу 3,6035 га і для обслуговування належної йому території не потрібно було 3,6035 га..

Крім того, в період з 2014 року по 2016 рік земельна ділянка площею 3, 6035 га взагалі була несформована і межі її не були встановлені.

При обрахуванні суми коштів позивач не встановлював фактичну площу, яку відповідач використовував і чи використовував взагалі, крім того взагалі незрозуміло з яких розрахунків позивач виходив і як здійснював такі розрахунки, а тому і ціна позову встановлена невірно.

Заслухавши думку сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Так, судом установлено, що згідно із договору купівлі продажу від 11.11.2014 та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.25-28) ОСОБА_5 продав, а відповідач ОСОБА_1 купив 24/25 комплексу будівель та споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 . Обєкт нерухомості розташований на земельній ділянці площею 3,6035 га, кадастровий номер - :01:001:2439, по АДРЕСА_1 .

Рішенням Липовецької міської ради 80 сесії 6 скликання № 888 від 16.04.2015 року (а.с. 29) надано ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 3.5097 га. в натурі на місцевості.

При цьому, 19.05.2016 Липовецька міська рада Вінницької області направила ОСОБА_1 Вимогу про користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів згідно якої встановлено строк щодо подання документів для оформлення договору оренди земельної ділянки площею 3,6035 га, кадастровий номер - :01:001:2439, по АДРЕСА_1 . (а.с. 30)

Згідно рішення Липовецької міської ради від 05.07.2016 року 12 сесії 7 скликання № 132 (а.с. 31) ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, передано її в користування на умовах оренди та встановлено розмір орендної плати.

Відповідно до договору оренди землі № 68/1/03-04 від 05.08.2016 року (а.с. 47) Липовецька міська рада надала, а ОСОБА_1 прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 3,6035 га, кадастровий номер - :01:001:2439, по АДРЕСА_1 терміном на 2 місяці.

Рішенням Липовецької міської ради від 12.08.2016 року 15 сесії 7 скликання №148 (а.с. 57) було включено земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 3,6035 га, кадастровий номер :01:001:2439, що перебуває у користуванні ОСОБА_1 на умовах оренди, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності гр. ОСОБА_1 , у перелік земельних ділянок, які не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах). Надано дозвіл виконавчому комітету Липовецької міської ради замовити проведення експертно грошової оцінки земельних ділянок несільськогосподарського призначення. Доручено Комісії з конкурсного відбору суб`єктів оціночної діяльності у сфері оцінки земель, провести конкурсний відбір оцінювачів. Доручено міському голові підписати угоду на виконання робіт з проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок. Встановлено суму авансового платежу для фінансування міською радою робіт з проведення експертної оцінки земельних ділянок у розмірі 20% від нормативної грошової оцінки вищезазначених земельних ділянок. Звіт з експертної грошової оцінки земельних ділянок, після отримання позитивного висновку державної експертизи, подати на розгляд сесії міської ради для прийняття остаточного рішення, щодо продажу вище вказаної земельної ділянки.

Рішенням Липовецької міської ради від 24.05.2017 року 30 сесії скликання№290 (а.с. 61) погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення, затверджено її вартість та передано у власність шляхом продажу ОСОБА_1 . Крім того даним рішенням затверджено пропозиції, щодо способів та умов продажу земельної ділянки, визначено кінцевий термін оплати вартості земельної ділянки у повному обсязі - день підписання договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення та надано доручення міському голові укласти від імені Липовецької міської ради договір купівлі-продажу земельної ділянки, а також оформити необхідні для вчинення цієї угоди документи.

Відповідно до припису ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 14.09.2017 № 181 встановлено порушення з боку ОСОБА_1 вимог ст.ст. 125,126 ЗК України, тому останньому приписано в 30-ти денний термін усунути вказані порушення.

Згідно договору купівлі продажу від 15.09.2017 (а.с. 77) Липовецька міська рада продала, а ОСОБА_1 купив земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 3,6035 га, кадастровий номер - :01:001:2439.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Статтею 206 ЗК України визначено, що використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата.

Відповідно до частини другої статті 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, право на земельну ділянку в набувача будинку, будівлі або споруди виникає з моменту набуття права на будинок, будівлю або споруду незалежно від будь-яких подальших дій набувача щодо оформлення права на земельну ділянку. Таке оформлення може мати місце в подальшому, в тому числі шляхом підписання відповідного договору.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15).

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власників об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування без належних на те підстав земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина 2 статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини 1 статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частина 1 статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельною ділянкою - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини 1 статті 96 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником будівлі 24/25 (двадцять чотири двадцять п`ятих) часток комплексу будівель та споруд, загальною площею 13775,9 кв.м., що розташовані по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 3,6035 га, :01:001:2439.

При цьому, за періоди з 11.11.2014 по 05.08.2016 роки та 06.10.2016 по 15.09.2017 матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою відповідачами, зокрема укладення відповідного договору оренди з Липовецькою міською радою та державної реєстрації такого права. Таким чином, відповідач користувався вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 , як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року справа №639/1414/18, а також у постановах Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 922/1008/15, від 07 грудня 2016 року у справі № 922/1009/15, від 12 квітня 2017 року у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14.

Таким чином, встановлено факт використання відповідачем земельної ділянки без достатніх правових підстав, а також безпідставне збереження відповідачем коштів у розмірі орендної плати за її використання.

Фактичний розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати підтверджується розрахунком Липовецької міської ради Вінницької області, згідно якого враховувалась нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на рік нарахування затверджена рішення Липовецької міської ради від 05.07.2016 року 12 сесії 7 скликання № 132 , площа земельної ділянки, площа приміщень, належних відповідачу на праві власності.

Так, згідно вказаного розрахунка розмір несплаченої орендної плати, за користування земельною ділянкою в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 522210100:01:001:2439, у період з 01.02.2016 року до 14.09.2017 року становить 473696 гривень 66 коп.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та вважає правомірним нарахування позивачем до стягнення з відповідача плати за фактичне користування земельною ділянкою у період 01.02.2016 по 14.09.2017, оскільки саме даний період позивачем обґрунтований в розрахунку.

За таких підстав, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Також, суд не приймає доводи сторони відповідача щодо застосування судом до спірних правовідносин щодо систематичного порушення не сплати орендної плати за 2014-2015 роки позовної давності, про що заявлено ОСОБА_1 у відзиві на позов, за наступних підстав.

За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Так, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення безпідставно збережених коштів, внаслідок не сплати орендної плати 20.06.2019, тобто з негаторним позовом, сутністю вимог за яким є усунення порушення, яке тривало в період 11.11.2014 по 14.09.2017 років. Тому строк позовної давності в даному випадку слід враховувати з 14.09.2017 року.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено 7105 грн. 45 коп. судового збору.

На підставі ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76, 81, 200, 206, 247, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 22, 1212 ЦК України, ст. 256-258 ЦК України, ст. ст. 93, 123, 124-126, 152 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Липовецької міської ради Вінницької області безпідставно збережені грошові кошти у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки комунальної власності із земель промисловості, площею 3,6035 га, кадастровий номер :01:001:2439, яка розташована на території Липовецької міської ради по АДРЕСА_1 , в сумі 473696 грн. ( чотириста сімдесят три тисячі шістсот дев`яносто шість гривень) 66 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Вінницької обласної прокуратури, 7105 грн. (сім тисяч сто п`ять гривень) 45 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: