Справа № 615/147/21
Провадження № 2/615/139/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2021 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Логвінова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 615/147/21

за позовом ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3

про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Валківського районного суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 (далі по тексту третя особа, ОСОБА_3 ), у якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу у розмірі 11941,63 грн, суму франшизи у розмірі 1000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.01.2018 року водій Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 . ОСОБА_3 керував транспортним засобом Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із причепом бортовим Е Krone SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та рухаючись по автодорозі Київ-Харків-Довжанський на 422 км + 622 м не врахував дорожньої обстановки та особливостей вантажу, що перевозиться, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобілів Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_4 , Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_5 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

За вказаним фактом 31.01.2018 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000066 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України та до теперішнього часу досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває.

Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стало відомо, що ФОП ОСОБА_2 проведено службове розслідування вказаної дорожньо-транспортної пригоди, у ході якого встановлено, що в діях ОСОБА_3 , під час керування транспортним засобом Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , наявні порушення Правил дорожнього руху України.

Цивільно-правова відповідальність Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», якою проведено оцінку матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на підставі ремонтної калькуляції встановлено ринкову вартість транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , у розмірі 22941,63 грн. У подальшому, 22.10.2018 року позивачем та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» погоджено розмір страхового відшкодування, що становить 11000,00 грн за вирахуванням франшизи, яка на момент подачі позову сплачена не була.

Крім того, вона зазнала душевних страждань, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 31.01.2018 року, порушеннях налагодженого стану життя , тривалий час вона переймається через неможливість отримати кошти за пошкоджене майно.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 04.02.2021 року позов ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з невідповідністю позовної заяви вимогам статей 175, 177 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали (а.с. 24-27).

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 23.02.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів (а.с. 45-46).

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 10.08.2021 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марченко Ніни Миколаївни про поновлення пропущеного процесуального строку на подачу клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача відмовлено. Клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Марченко Ніни Миколаївни про залучення до участі у справі співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишено без розгляду (а.с. 134-136).

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 10.08.2021 року уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди залишено без розгляду (а.с. 137-140).

16.03.2021 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, відповідач посилається на те, що дійсно 30.01.2018 року на автодорозі Київ-Харків-Довжанський на 422 км + 622 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відомості про що були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та до теперішнього часу досудове розслідування триває. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час події була забезпечена в Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», з яким позивач погодила суму страхового відшкодування. При цьому, оскільки до теперішнього часу не встановлено особу, якою порушені вимоги ПДР України та внаслідок чого відбулась дорожньо-транспортна пригода, позовні вимоги є необґрунтованими (а.с. 55-56).

Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі.

Третя особа у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 31.01.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000066 за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди на автошляху Київ-Харків-Довжанський у с. Гонтів Яр Валківського району Харківської області, внаслідок якої учасники отримали тілесні ушкодження (а.с. 5).

Згідно наданих позивачем копій заяви про залучення до провадження як потерпілого та протоколу допиту потерпілого від 07.06.2018 року, ОСОБА_1 є потерпілою у кримінальному провадженні № 0000066 від 31.01.2018 року (а.с. 77, 79).

Відповідно до довідки Комунального закладу охорони здоров`я «Валківська центральна районна лікарня» № 49/02 від 01.02.2018 року, близько 07 год 45 хв на трасі Харків-Київ-Довжанський біля с. Гонтів Яр відбулась дорожньо-транспортна пригода, у зв`язку з чим до травматологічного відділення госпіталізовані чотири потерпілих, в тому числі:

ОСОБА_3 з діагнозом: ОЗЧМТ, струс головного мозку, перелом остистих відростків С4-С5, перелом тіла С5, постравматична цервикобрахиоплексалгія зліва з порізом лівої верхньої кінцівки на фоні перелому С4-С5, забій грудної клітини, забій таза, забита рана теменної області;

ОСОБА_1 з діагнозом: закритий осколковий перелом н/3 діафиза лівої плечевої кістки зі зміщенням (за наполяганням виписана за місцем проживання) (а.с. 6).

Як вбачається з листа Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна травматологічна лікарня» № 305 від 21.11.2018 року, ОСОБА_1 була госпіталізований до КНП ХОР «ОКТЛ» з 05.02.18 року по 19.02.18 року в плановому порядку, медична карта стаціонарного хворого № 713. Встановлено клінічний діагноз: Закритий скалковий перелом нижньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, 12 В3 по АО. Проведено оперативне лікування 09.02.18 року - відкрита репозиція перелому, металоостеосинтез перелому пластиною з кутовою стабільністю. В післяопераційному періоді проводилася антибіотикопрофілактика, противонабрякова і протизапальна терапія, профілактика тромбозів, симптоматичне знеболювання, перев`язки, фіксація лівої верхньої кінцівки ортезом. Післяопераційний період протікав без ускладнень, хворий виписаний із стаціонару для подальшого лікування у поліклініці за місцем проживання. Хвора не потребував стороннього догляду. Усі медичні препарати, вироби медичного призначення (приблизна вартість ліків та імплантів до 25 000 грн) хворий придбав самостійно, так як подібні вироби у лікарні за рахунок бюджету не закуповуються та не постачаються по лінії гуманітарної допомоги (а.с. 78).

Згідно акта про нещасний випадок, затвердженого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 28.09.2018 року, ОСОБА_3 є працівником Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , згідно пояснювальних записок потерпілого та свідків стало відомо наступне: 30.01.2018 року водій ОСОБА_3 був відряджений до м. Харкова автомобілем Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із причепом бортовим Е Krone SDP 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з м. Кролевець. Відповідно до висновку Валківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області під час руху по автомобільній дорозі загального користування Київ-Харків-Довжанський на 422 км + 622 м поза межами населеного пункту, ОСОБА_3 не врахував дорожньої обстановки та особливостей вантажу, що перевозиться, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив дорожньо-транспортну пригоду за участю автомобілів Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , Volkswagen, реєстраційний номер НОМЕР_4 , Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_5 . За результатами службового розслідування встановлено порушення ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України (а.с. 7-12).

04.05.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 31.01.2018 року за участю транспортних засобів Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 (а.с. 13).

Відповідно до листа Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № 1014 від 29.01.2021 року, адресованого адвокату Марченко Н.М., цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час події була забезпечена в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0937845 (а.с. 35).

Спеціалістами товариства проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та складено відповідний Акт огляду, на підставі якого складено калькуляцію відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 18-176322 від 21.09.2018 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 110603,16 грн, при цьому ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 22941,63 грн.

Товариство не визначало вартість пошкодженого транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування у розмірі 10000,00 грн (11000,00 грн 1000,00 грн франшиза), що засвідчено у заяві на виплату страхового відшкодування від 22.10.2018 року.

Згідно акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість), 07.09.2018 року Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» проведено огляд транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, що складає 110603,16 грн та ринкову вартість автомобіля, що складає 22941,63 грн (а.с. 36-40).

22.10.2018 року ОСОБА_1 подано до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву на виплату, відповідно до якої вона погодилась із вартістю відновлювального ремонту в сумі 11000,00 грн та з тим, що розрахунок страхового відшкодування може бути здійснено з вирахуванням величини фізичного зносу. Також їй було повідомлено про франшизу за полісом у розмірі 1000,00 грн (а.с. 40 зворот).

17.02.2021 року адвокат Марченко Н.М. звернулась до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із адвокатським запитом, у якому в тому числі просила повідомити дату виплати страхового відшкодування по страховому випадку, що мало місце 31.01.2018 року (а.с. 41).

Згідно листа Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № 1998 від 26.02.2021 року, адресованого адвокату Марченко Н.М. у відповідь на адвокатський запит від 17.02.2021 року, оскільки заявлена подія розглядається у кримінальній справі, товариство прийме вмотивоване рішення про здійснення/відмову у здійсненні страхового відшкодування після отримання рішення по справі, що набрало законної сили (а.с. 104).

Відповідно до повідомлення про неможливість надання висновку експерта № 10329 за матеріалами кримінального провадження № 0000066, складеного 22.07.2019 року судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Професора М.С. Бокаріуса Панасенко О.М., 15.05.2019 року до інституту судових експертиз надійшла ухвала Валківського районного суду Харківської області від 24.04.2019 року про призначення судової автотехнічної експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000066, однак надати висновок експерта не виявилось можливим, оскільки протягом 45 днів не було виконане клопотання про надання для дослідження додаткових вихідних даних (а.с. 80).

Згідно листа старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Богодухівського районного відділу поліції ГУ НП в Харківській області Сагури О.С. № 5325119-73/24-2021 від 25.06.2021 року, адресованого ОСОБА_1 , клопотання останньої в рамках кримінального провадження № 0000066 від 31.01.2018 року розглянуто та задоволено, буде призначено автотехнічну експертизу у вказаному кримінальному провадженні (а.с. 120).

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Приписами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Тобто, у розумінні статті 22 ЦК України, право на відшкодування збитків має особа, яка на відповідній правовій підставі володіє таким майном.

При цьому, позивачем не надано доказів того, що вона є власником або володільцем транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та відповідно має право на відшкодування шкоди, завданої пошкодженням вказаного транспортного засобу.

Крім того, згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначений у статтях 1187, 1188 ЦК України.

Відповідно до частин першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Як вже було зазначено, 07.09.2018 року проведено огляд транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), за результатами чого встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, що складає 110603,16 грн та ринкову вартість автомобіля, що складає 22941,63 грн (а.с. 36-40).

Також, як вже зазначалось між позивачем та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», що є страховиком водія транспортного засобу Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було погоджено суму страхового відшкодування у розмірі 11000,00 грн, з урахуванням франшизи у розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 різницю між ринковою вартістю автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , та погодженою зі страховиком сумою страхового відшкодування (22941,63 грн 10000,00 грн = 12941,63 грн 1000,00 (франшиза) = 11941,63 грн.

Відповідно до положень статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З матеріалів справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час події була забезпечена в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0937845.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон).

Згідно статті 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

При цьому, цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за заподіяну шкоду майну потерпілого настає виключно у разі, якщо така шкода була заподіяна саме з вини особи, відповідальність якої застрахована.

У свою чергу, докази того, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 30.01.2018 року, сталася саме через порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_3 , який керував автомобілем Renault Magnum, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у матеріалах справи відсутні та позивачем не надавались.

Крім того, судовим розглядом встановлено, що на теперішній час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди та слідчим задоволено клопотання представника позивача (потерпілої) про призначення у кримінальному провадженні автотехнічної експертизи, за результатами якої в свою чергу буде встановлено чи були порушення ПДР України з боку водія ОСОБА_3 та чи були його дії у причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Окрім того, відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (пункт 73).

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

У свою чергу, матеріали справи не містять та позивачем не надано відповідних доказів, зокрема договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між відповідачем та Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», які б підтверджували ліміт відповідальності страховика.

Так само, позивачем не заявлялось клопотання щодо витребування зазначених вище доказів.

Також, вище зазначалось, що відповідно до ремонтної калькуляції № 18-176322 від 21.09.2018 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 110603,16 грн, при цьому ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди становить 22941,63 грн.

Статтею 30 Закону визначено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У свою чергу, у матеріалах справи відсутні дані щодо вартості автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_3 , після дорожнього-транспортної пригоди, що є обов`язковим для правильного застосування статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною 5 статті 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 суми матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу у розмірі 11941,63 грн та суми франшизи у розмірі 1000,00 грн, оскільки позивачем в тому числі не надано доказів того, що вона взагалі має право на відшкодування матеріальної шкоди, а також, що відповідач є особою, яка повинна нести відповідальність за заподіяння майнової шкоди та у такому розмірі.

Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, ОСОБА_1 зазначає, що вона зазнала душевних страждань, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 31.01.2018 року, порушеннях налагодженого стану життя, тривалий час вона переймається через неможливість отримати кошти за пошкоджене майно.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 під час дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, що підтверджуються медичними довідками.

Разом з цим, як вже зазначалось на теперішній час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000066 за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди та слідчим задоволено клопотання представника позивача (потерпілої) про призначення у кримінальному провадженні автотехнічної експертизи, за результатами якої в свою чергу буде встановлено чи були порушення ПДР України з боку водія ОСОБА_3 та чи були його дії у причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що на теперішній час не встановлена винна особа у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 30.01.2018 року.

Таким чином, оскільки моральна шкода відшкодовуються виключно особою, яка її завдала, за наявності її вини, при цьому, на теперішній час винна особа у дорожньо-транспортній пригоді не встановлена, що свідчить про необґрунтованість таких вимог.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12-13, 43-44, 76, 81, 141, 247, 259, 264-265, 268, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Повне рішення суду складено 13.08.2021 року.

Суддя А.О. Логвінов