КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №375/935/20 головуючий у суді І інстанції: Чорненька О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рокитнянського районного суду Київської областівід 23 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовомдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 07 жовтня 2010 року в сумі 131879 гривень 01 копійку, та сплаченого судового збору в розмірі 2102 гривні.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач 07 жовтня 2010 року звернувся до АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 07 жовтня 2010 року та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку (www.privatbank.ua), складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Того ж дня відповідачем була підписана довідка № 176216428 про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" по договору SAMDN8403 ОСОБА_1 .

Відповідно до зазначеної довідки відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.

Банком виконано свої зобов`язання, а саме, на підставі Договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, яка додається до позову, а відповідачеві надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9300 гривень, що підтверджується згаданою Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 09.03.2021 року, позивач просив: стягнути заборгованість у сумі 23109 гривень 95 копійок, яка складається з: - 7485 гривень 57 копійок заборгованості за тілом кредиту, - 15624 гривні 38 копійок - заборгованості за простроченими відсотками.

Рішенням Рокитнянського районного суду Київської областівід 23 квітня 2021 року задоволено позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 жовтня 2010 року у сумі 23109 гривень 95 копійок. Зобов`язано Головне управління казначейства у Київській області повернути Акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір у сумі 2102,00 грн..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Вказує, що судом не взято до уваги, що так звана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана відповідачем, в якій встановлена процентну ставку 2,5 % на місяць, розмір щомісячного платежу, розмір комісії, пеню та інша інформація, не є невід`ємною частиною спірного договору.

Вважає, що наданий до суду позивачем розрахунок не оформлений належним чином, оскільки в ньому не зазначено прізвища посадової особи, яка має право складати такий розрахунок, що не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163- 2003 «Вимоги до оформлення документів», затверджених наказом Держспоживстандарту України №55 від 17квітня 2003 року, що, на його думку, і стало підставою для не дослідження судом цього розрахунку, як доказу і неврахування його при винесенні судового рішення.

Зазначає, що при підписанні заяви про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» не отримував ніяких «Умов та Правил надання банківських послуг» для ознайомлення в письмовому вигляді ні до підписання анкети-заяви 07.10.2010р., ні після підписання анкети-заяви і, відповідно, не був поінформований щодо умов кредитування в ПриватБанку, що підтверджується відсутністю примірника «Умов та Правил надання банківських послуг» з його підписом.

Вважає, що розрахунок заборгованості та виписка по рахунку, надані представником позивача Гребенюком О.С. і які є фінансовими документами теж підписані представником юрисконсультом Гребенюком О.С., який згідно довіреності, наданої до суду та виписки з ЄДРЮОФОПГО не має права підпису таких документів, не скріплені печаткою банку, не відомо хто їх виготовив.

Таким чином, надані до суду разом з позовною заявою: довідка про надані кредитні картки, довідка про зміну умов кредитування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , Розрахунок заборгованості та виписка по рахунку, підписані особою, що не мала права підпису таких документів, не скріплені печаткою банку, не є документами і не можуть вважатися допустимими письмовими доказами по справі.

При цьому зазначає, що в поданому представником позивача розрахунку заборгованості за кредитом, наприклад, з 07.10.2010 року по 20.11.2010 р , з 04.12.2010 р. по 24.01.2011 р. і т.д. взагалі відсутні нарахування відсотків за користування кредитом. Тобто, заборгованості за відсотками, починаючи з 07.10.2010 року у мене перед позивачем не було. Адже при встановленому кредитному ліміті в межах погоджених мною 5000,00 гривень з 07.10.2010 р., наприклад, як видно з розрахунку та виписки, мною 20.12.2010р. було погашено суму. Тобто, розмір заборгованості по відсоткам згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, не відповідає навіть заявленій ним же в тому ж розрахунку ставці 30 %, чи 43,2 %річних. Крім того, в розрахунку заборгованості за кредитом в 2015, 2016, 2017 роках зазначено, що розмір заборгованості за поточним тілом кредиту становить -7443,08 гривень, а з 01.01.2018 року по 30.04.2020 р. вказується, що розмір заборгованості за поточним тілом кредиту становить -0,00 гривень, а розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту - 7485,57 гривень. Але в підсумковому записі вже вказано, що загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 7485.57 гривень.

Крім того, вказує, що термін дії отриманої мною кредитної картки № НОМЕР_1 був до 07.2017 року. З цього часу позивач не мав права нараховувати відсотки за користування кредитними коштами. Як я зазначав раніше останній платіж по кредитній картці № НОМЕР_1 був особисто мною внесений 04.08.2015 року, а саме, черговий платіж в розмірі 1000,00 гривень на карту. В подальшому банк самостійно без мого відома здійснював відрахування з моєї картки для виплат на кредитну картку.

Вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню також у зв`язку з пропуском Позивачем трирічного строку позовної давності. Суд першої інстанції не надав оцінки цій вимозі Позивача, а саме листу Приватбанка від року про сплату мною повної суми боргу в розмірі 17270,00 гривень до 07.10.2016 року і не застосував позовну давність до вимог Приватбанку, викладених в позовній заяві, що є предметом розгляду в цій справі, на моє прохання у відзиві. Вважаю, що в даному випадку є всі підстави для застосування, в тому числі, вимог закону щодо спливу строку позовної давності для звернення до суду.

Позивач подав відзиву на апеляційну скаргу, у якому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін та апеляційну скаргу скаргу залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідача було належним чином поінформовано про тип кредиту, пільговий період, розмір щомісячних платежів, строк їх внесення, порядок і розміри нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу при порушенні термінів платежів по будь якому із грошових зобовязань. Суд приймає до уваги, що відповідачем 07 жовтня 2010 року підписано довідку № 176216428 про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" по договору SAMDN8403 ОСОБА_1 .. Підписавши зазначену довідку відповідач погодив істотні умови кредитного договору, а саме: процентну ставку по кредиту, розмір та термін внесення щомісячних платежів, розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та штрафу при порушенні термінів платежів, тобто погодив запропоновані банком умови повернення кредиту. Крім того, чинним законодавством не передбачено, що у разі закінчення дії кредитної картки, закінчується дія укладеного кредитного договору. З наведеного вбачається, що у позивача наявні належні підстави для стягнення заборгованості за зазначеним кредитним договором та нарахованих процентів за користування кредитом, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Однак, такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 07 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк», який є правонаступником ПАТ КБ «Приватбанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 07 жовтня 2010 року та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на сайті Банку (www.privatbank.ua), складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Того ж дня відповідачем була підписана довідка № 176216428 про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" по договору SAMDN8403 ОСОБА_1 .

Відповідно до зазначеної довідки відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.

Таким чином, відповідача було належним чином поінформовано про те, що кредитування здійснюється за відновлювальною кредитною лінією, пільговий період становить 55 днів (за умови погашення забогованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), розмір щомісячних платежів становить 7% від суми заборгованості, але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості, строком внесення щомісячних платежів зазначено 25 число місяця, наступного за звітним. Також позичальника поінформовано про порядок і розміри нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається з базової процентної ставки за договором розділеної на 30 та нараховується на кожен день простроченого кредиту плюс 1% заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць і нараховується 1 раз в місяць за наявності прострочення по кредиту чи відсотках 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 гривень і більше. Штраф при порушенні термінів платежів по будь якому із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів складає 500 гривень плюс 5% заборгованості від суми кредитного ліміту із врахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Також позичальнику (відповідачеві) роз`яснено, що умови та правила надання банківських послуг розміщено на офіційному сайті банку. Позичальник зобов`язувався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку.

До анкети-заяви банк додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та витяг з умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті Банку за посиланням http://privatbank.ua/terms/.

Банком було виконано свої зобов`язання, а саме, на підставі Договору надання банківських послуг, відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, яка додається до позову, а відповідачеві надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 9300 гривень, що підтверджується згаданою Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки.

Щодо встанвлення та зміни кредитного ліміту банк керувався пунктом 2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою банку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у анкеті-заяві. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях статті 634 ЦК України.

Крім того, згідно з умовами та правилами надання банківських послуг після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є пряма і безумовна згода клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком (п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг).

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його користування, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити Банк штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Встановлено, що розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, ставки пені, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

ОСОБА_1 не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості.

Виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, і наведених норм законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що суд пешої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наявні всі підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Щодо стягнення заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 15624 гривні 38 копійок, суд апеляційної інстанції доходить наступного.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як встановлено судом, відповідачем було підписано підписав заяву № б/н від 07 жовтня 2010 року та довідка № 176216428 про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" по договору SAMDN8403 ОСОБА_1 , відповідно до зазначених документів відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений.

Відповідно до ч.1 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У частині четвертій указаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком у випадку інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку та погодження клієнта на нові умови, а також шляхом надсилання СМС-повідомлень.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що боржник вважається належно повідомленим про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом у односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника лист про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 75-89), розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами становив, в період з 07 жовтня 2010 року (дата укладання договору між сторонами), 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказана відсоткова ставка діяла по 31 серпня 2014 року.

У подальшому, з 01 вересня 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшив процентну ставку до до 34,80%.

З 10 квітня 2015 року АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшив процентну ставку до 43,20 %.

Таким чином, з урахуванням збільшення відсоткової ставки банком у односторонньому порядку (ст.10561 ЦК України), без повідомлення позичальника, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість по процентам, нарахована за період з 07 жовтня 2010 року (дата визначена позивачем у розрахунку заборгованості) по 31 серпня 2014 року (остання дата, коли проценти нараховувалися по відсотковій ставці 30,00% «Загальна заборгованість за процентами (накопичувальним підсумком»), що складає 571,35 гривень.

Відтак, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 частково знайшли своє підтвердження у матеріалах цивільної справи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем АТ КБ «Приватбанк», що призвело до порушення прав останнього.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 15624 гривні 38 копійок.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із положень ст.ст. 536, 1048, 1056-1 ЦК України.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про застосування строків позовної давності, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки кредитна картка позивача діяла до липня 2017 року, а позивач звернувся до суду 16.07.2020 року, тобто у трирічний строк визначений законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем подані не належні та не допустимі докази, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки у представника який підписав та завірив документи подані до суду наявні повноваження визначені у довіреності.

Інші доводи викладені в апеляційниій скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач АТ КБ «ПриватБанк» сплатив судовий збір розмірі 2102,00 гривень (за подання позовної заяви).

Предметом позову АТ КБ «ПриватБанк» є стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом, яка у загальному розмірі складає 23109,95 гривень.

Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обгрутнованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом: 7485 гривень 57 копійок заборгованості за тілом кредиту та 571 гривні 35 копійок - заборгованості за простроченими відсотками.

За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 732,83 гривні (8056,92* 2102,00 / 23109,95).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рокитнянського районного суду Київської областівід 23 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) 7485,57 грн. заборгованості за тілом кредитута 571,35 грн.заборгованості по простроченим відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, , рахунок № НОМЕР_3 , МФО 305299) судові витрати у розмірі 732,83 гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «18» серпня 2021 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіД.Р. Гаращенко
О.І. Сліпченко