КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
=======================================================================
Справа №201/5113/20 Головуючий у І інстанції Батрин О.В.
Провадження №22-ц/824/4641/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення відсотків за договором банківського вкладу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року позивач звернулася до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 липня 2019 року між АТ «ПриватБанк» та чоловіком позивача - ОСОБА_2 був укладений договір SAMDNWFD101 вкладу «Стандарт» строковий на 3 міс. (без можливості дострокового розірвання), з нарахуванням 16,5 % річних, cума вкладу становила 90 000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача, ОСОБА_2 , помер.

21 квітня 2020 року позивач в рамках спадкової справи отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона успадкувала за померлим, зокрема, банківський вклад за договором банківського вкладу від 23 липня 2019 року. 28 квітня 2020 року позивачу було перераховані грошові кошти за банківським вкладом у розмірі 92027 грн. При цьому, відповідач не перерахував в повному обсязі проценти за вкладом за фактичний строк перебування грошових коштів на рахунку банку за період з 23 липня 2019 року по 28 квітня 2020 року, що складає 9110,54 грн.

15 травня 2020 року позивач звернулася до відповідача з вимогою повернути належні їй грошові кошти. Проте, на даний час кошти не повернуті.

На підставі викладеного в позові, просила суд першої інстанції стягнути з відповідача відсотки за договором банківського вкладу у розмірі 9110 грн. 50 коп.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на Умови та Правила банківських послуг не врахував релевантну практику Верховного Суду, в якій наголошується на тому, що відсутність підпису клієнта на таких Умовах та Правилах свідчить про те, що вони не є складовою частиною договору.

Також скаржник зазначає, що зобов`язання відповідача не є нерозривно пов`язаним з особою вкладника, а тому не припиняється наслідок його смерті та входить до складу спадщини і триває до моменту фактичного повернення коштів спадкоємцям.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до довідок Київського апеляційного суду від 20 жовтня 2020 року, від 02 листопада 2020 року та від 20 січня 2021 року у Київського апеляційного суду відсутні кошторисні призначення на оплату послуг з пересилання письмової кореспонденції через відділення поштового зв`язку.

З метою дотримання судом процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, судом апеляційної інстанції вся поштова кореспонденція, яка адресована учасникам справи надсилається на електронні адреси, які наявні в матеріалах справи.

Так, Київським апеляційним судом 09 лютого 2021 року було надіслано на електронну адресу АТ КБ «ПриватБанк» копію ухвали про відкриття провадження у справі від 09 лютого 2021 року та копію апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції від 03 грудня 2020 року у даній справі.

Разом з тим, АТ КБ «ПриватБанк» не скористалось своїм процесуальним право на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України та в межах наданого судом строку на адресу Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.

Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з урахуванням такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 липня 2019 року між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» укладено договір № SAMDNWFD101 вкладу «Стандарт» строковий на 3 міс. (без можливості дострокового розірвання), з нарахуванням 16,5 % річних, cума вкладу становить 90000 грн. Відповідно до договору відповідач відкрив ОСОБА_2 особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 6).

Згідно з п. 4.4. договору продовження вкладу здійснюється без оформлення додаткових угод до договору.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть cерії НОМЕР_2 , виданим 30 серпня 2019 року Мелітопольським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21 квітня 2020 року приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А. та зареєстрованого в реєстрі № 575, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 та спадщина складається в тому числі і з вкладу у сумі 90949,78 грн. разом з відповідними нарахованими відсотками та які нараховані на вклад, що знаходиться на депозитному рахунку № НОМЕР_3 , згідно з умовами договору №SAMDNWFD101 від 23 липня 2019 року, укладеного на ім`я померлого ОСОБА_2 (а.с. 7).

28 квітня 2020 року позивач ОСОБА_1 отримала суму депозитного вкладу з урахуванням відсотків у розмірі 92027 грн., що підтверджується довідкою квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 28 квітня 2020 року (а.с. 8).

07 травня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про надання інформації щодо підстав не виплачених процентів за договором банківського вкладу №SAMDNWFD101 від 23 липня 2019 року (а.с. 10).

13 травня 2020 року адвокат Штабовенко Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до відповідача із заявою про надання інформації щодо підстав не виплачених процентів ОСОБА_1 за договором банківського вкладу №SAMDNWFD101 від 23 липня 2019 року (а.с. 12).

Листом АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-200518/6891 від 19 травня 2020 року адвокату Штабовенко Д.В. було відмовлено у наданні запитуваної інформації (а.с. 14).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу були повернуті кошти вкладу та нараховані до моменту припинення договору вкладу проценти.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стст.1216, 1218 ЦК).

Відповідно до ст.608 ЦК зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Згідно зі ст.1219 ЦК до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст.608 цього кодексу.

Згідно зі ст.1058 ЦК за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.5 ст.1061 ЦК проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Тобто сторонами правовідносин за договором банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор). Оскільки зобов`язання банку виплачувати проценти на суму вкладу не пов`язане з особою вкладника, у зв`язку зі смертю вкладника (кредитора) таке зобов`язання не припиняється. До спадкоємців вкладника переходить право на вклад у банку та проценти, нараховані на суму вкладу до дня фактичного повернення коштів.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу (стаття 1060 ЦК України).

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (стаття 1061 ЦК України).

Таким чином, строковий договір банківського вкладу покладає на банк обов`язок прийняти від вкладника суму коштів, нарахувати на неї проценти та повернути ці кошти з процентами зі спливом встановленого договором строку.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу не звільняє банк від обов`язку повернути (видати) кошти вкладникові.

Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до частини першої статті 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Частиною другою статті 1070 ЦК України передбачено, що проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, банківський вклад є повернутим у день його фактичного повернення, а не в день формального перерахування на рахунок вкладника, з якого кошти неможливо отримати.

У разі, якщо договором банківського вкладу передбачено повернення вкладу коштів шляхом їх перерахування на поточний рахунок вкладника, із чим погодились обидві сторони, укладаючи такий договір, то після здійснення зазначеної операції правовідносини сторін трансформуються у правовідносини банківського рахунку відповідно до положень частини третьої статті 1058 ЦК України.

Така трансформація означає, що вкладник має право отримати готівкою повернуті банком на поточний рахунок кошти за вкладом, але до правовідносин між ними вже не можуть застосовуватись положення договору строкового банківського вкладу у зв`язку з тим, що строк його дії закінчився.

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами (стаття 1066 ЦК України).

Крім того, такої ж правової позиції дотримувався і Верховний Суд України. Зокрема, у постанові від 25 грудня 2013 року № 6-140цс13 зазначено, що згідно зі статтями 526, 1058 ЦК України зобов`язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладникові готівкою або надання реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів зобов`язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України.

Таку ж правову позицію Верховний Суд України висловив у різні періоди, зокрема у постановах від 4 вересня 2013 року у справі № 6-67цс13, від 29 травня 2013 року у справі № 6-39цс13, від 28 січня 2015 року у справі № 6?247цс14, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-544цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, повідомлення про смерть ОСОБА_2 надійшло банку 10 вересня 2019 року, строк дії договору вкладу становив до 23 жовтня 2019 року. Відповідно, банком в день закінчення строку дії договору вкладу було закрито вкладний рахунок та припинено нарахування відсотків за умовами договору вкладу, дія договору на новий строк не продовжувалась, а виплата коштів за договором вкладу була проведена банком спадкоємцю після отримання свідоцтва про право на спадкування за вкладом.

Сторонами не заперечується та обставина, що банком 28 квітня 2020 року було виплачено спадкоємцю 92027 грн.

Однак, суд апеляційної інстанції не може погодитись, що вказана сума сплачена банком у повному обсязі, оскільки строк дії договору вкладу становив три місяці та банк зобов`язаний був сплачувати 16,5% річник за користування коштами щомісячно.

Розрахунок відсотків за договором вкладу здійснюється за наступною формулою: Sp = (P*I*t)/(K*100), де Sp - сума відсотків, Р - сума вкладу, І - відсоткова ставка річних за договором, t - кількість днів, K - кількість днів у році.

Отже, сума відсотків за три місяці становить 3743 грн. 01 коп. = ((90000*16,5*92)/(365*100)), відповідно загальна сума, яка б мала бути зарахована на рахунок вкладника становить 93743 грн. 01 коп.

З урахуванням того, що банком було виплачено позивачу лише 92027 грн., то з банку слід стягнути недоплачену суму у розмірі 1716 грн. 01 коп.

Щодо вимог позивача про нарахування 16,5 відсотків річних у зв`язку з тим, що вклад фактично було повернуто не 23 жовтня 2019 року, а 28 квітня 2020 року, то відповідно до умов договору та ст. 1070 ЦК України, банк зобов`язаний був нарахувати та виплатити проценти за користування коштами, розміщеними на поточному рахунку позивачки, з 23 жовтня 2019 року (дня повернення депозиту) до дня видачі їй коштів, а саме до 28 квітня 2020 року, за ставкою 0,01%.

Зазначена позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, що викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16.

Таким чином, з банку підлягають стягненню 4 грн. 63 коп. = ((90000*0,01*188)/(365*100)) відсотків, за користування банком грошовими коштами, яку зберігались на рахунку вкладника до їх фактичного повернення, де 0,01 - відсоткова ставка, яка нараховується на суму коштів на вкладі «до запитання», 188 - кількість днів, протягом яких банк користувався коштами та які зберігались на вкладному рахунку.

Враховуючи викладене, загальна сума, яка підлягає стягненню з банку становить 1720 грн. 64 коп. = (1716,01+4,63).

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача відсотків у розмірі 1720 грн. 64 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що позов підлягає частковому задоволенню, то відповідно судовий збір стягується пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1720 грн. 64 коп., що становить 18,89 % від заявленої ціни позову (18,89% = ((1720,64/9110,50)*100), де 1720,64 - розмір задоволених позовних вимог, 9110,50 - заявлена ціна позову), таким чином з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору, то з відповідача судовий збір стягуватиметься в дохід держави, а саме: у розмірі 158 грн. 83 коп. = ((18,89*840,80)/100), де 18,89 - відсоткова частина задоволених позовних вимог, 840,80 - сума судового збору, яка підлягала сплаті за звернення до суду з позовом) та у розмірі 238 грн. 24 коп. = ((1261,20*18,89)/100), де 1261,20 - сума судового збору, яка б підлягала сплаті за звернення до суду з апеляційною скаргою, 18,89 - відсоткова частина задоволених вимог). Загальна сума судового збору, що підлягає стягненню становить 397 грн. 07 коп. = (158,83+238,24).

Щодо витрат на правову допомогу, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу було надано суду:договір про надання правничої допомоги від 05 травня 2020 року, додаткова угода №1 до вказаного договору від 05 травня 2020 року, рахунок-фактура №СФ-00001122 від 06 травня 2020 року, квитанція про сплату коштів на суму 4000 грн. №0.0..1 від 07 травня 2020 року, акт здачі-прийняття робіт №110 від 15 травня 2020 року, з детальним описом виконаних робіт, ордер на надання правової допомоги від 28 травня 2020 року та від 12 січня 2021 року, додаткова угода №2 до вказаного договору від 12 січня 2021 року, рахунок-фактура №СФ-0000022 від 12 січня 2021 року, квитанція про сплату коштів на суму 1700 грн. №0.0..1 від 12 січня 2021 року.

Заперечень відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу не надходило, таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені нею витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Так, сума витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню, становить 1076 грн. 73 коп. = ((5700*18,89)/100)), де 5700 - сума сплачених позивачем витрат на правову допомогу, 18,89 - відсоткова частина задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 82, 133, 137, 141, 367, 369, 374, 376 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення відсотків за договором банківського вкладу скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення відсотків за договором банківського вкладу задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 відсотки за договором банківського вкладу в розмірі 1720 грн. 64 коп., з яких: 1716 грн. 01 коп. - недоплачена сума відсотків за договором банківського вкладу, 4 грн. 63 коп. - відсотки нараховані за ставкою 0,01%.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в дохід держави судовий збір в розмірі 397 грн. 07 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову дорогу в розмірі 1076 грн. 73 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач:Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», зареєстроване місце знаходження: вул. Грушевського, 1 Д, м. Київ, 01001, .

Суддя-доповідач

Судді: