Провадження №2/523/1851/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2021 р.Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді - Бузовського В.В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні власністю, виселення та вселення, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 , та просила суд усунути перешкоди в користуванні володінні та розпорядженні власністю, а саме частиною житлового будинку АДРЕСА_1 шляхом виселення з належної позивачці Ѕ частини ОСОБА_4 та вселити її разом з двома дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Свої вимоги, позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 05 квітня 2006 року. Інша Ѕ частина домоволодіння належить третій особі по справі ОСОБА_5. Колишня власниця будинку - ОСОБА_9 04 квітня 2005 року залишила на ім`я позивачки заповіт, яким заповіла позивачці після своєї смерті належну їй частину будинку за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_9 хворіла і під час хвороби була залишена наодинці без підтримки та допомоги рідних. Позивачка з дитиною спочатку винаймала в неї кімнату, а потім стала їй допомагати по господарству, доглядала за нею, купувала ліки та інше, тому вона вирішила розпорядитись своєю власністю і склала на її ім`я заповіт на вказану частину будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла. Позивачка займалась її похованням. Після смерті ОСОБА_9 позивачка прийняла спадщину, та залишилась проживати в будинку. Позивачка ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми зареєстрована в будинку з 22.01.2007 року. В 2007 році позивачка вирішила зробити в будинку ремонт і для цього найняла відповідача по справі ОСОБА_4 . Через деякий час між ними виникли стосунки. У 2016 році ОСОБА_4 сказав позивачці, що залишив свою дружину і переїхав до неї проживати та перевіз свої речі. Але життя з відповідачем не складалося, тому що відповідач постійно скандалив та влаштовував бійки. Після чергових побоїв позивачка забрала дітей та втікла до своєї матері, а відповідач ОСОБА_4 залишився в будинку. На наступний день, коли позивачка повернулась додому він її не впустив, забрав всі документи, а її речі викинув матері через огорожу. З того часу по теперішній день позивачка не може потрапити до будинку. Позивачка намагалась потрапити в будинок з допомогою поліції, однак відповідач нікого не пускає всередину. Довести поліції той факт, що позивачка є власником будинку вона не може, тому що в неї відсутні документи на будинок. Відповідач не є власником спірного будинку, він є власником 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_2 . Відповідач ОСОБА_4 використовуючи свою силу та залякуючи позивачку, перешкоджає її володіти та користуватись власністю, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Позивачка та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти задоволення позову. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно з яким просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.04.2006 р. ОСОБА_5 є власником Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач вказує про те, що він доглядав, допомагав по господарству ОСОБА_9 , а також займався її похованням, коли вона померла. З позивачкою відповідач перебував у фактичних шлюбних відносинах та проживав за вищевказаною адресою, у сторін є спільна дитина - ОСОБА_6 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 проживаючи разом з відповідачем, не одноразово на тривалий період часу уходила з речами до своєї матері з посиланням на те, що їй треба допомогти, згодом зі всіма речами пішла та народила двох дітей. Під час проживання відповідач не ображав, а тим більш не бив та не виганяв ОСОБА_3 разом з її дітьми. Фактично Ѕ частки, що належить ОСОБА_3 домоволодіння знаходиться у вільному доступі, заміни замків відповідач не проводив. Відповідач вказує, що жодних перешкод у користуванні Ѕ частки ОСОБА_3 він не чинив та не виселяв її з будинку з дітьми. Також, відповідач зазначив, що на підставі довіреності № 464 від 30.06.2020 р. він уповноважений ОСОБА_5 здавати в найм (оренду) належну їй Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , укладати договори найму (оренди), самостійно визначати суми, строки та інші умови договорів, які будуть укладатись, отримувати належну мені орендну плату, розривати укладені договори у разі необхідності, проводити необхідні розрахунки, у зв`язку з чим він на законних підставах здає Ѕ частини домоволодіння, що належить на праві власності ОСОБА_5 в оренду.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Представник органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №120996481 від 18.04.2018 року, ОСОБА_3 є власником Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 05 квітня 2006 року (а.с.9,10 т.1).

Відповідно до заповіту, який посвідчений 04.04.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плужник Г.О., реєстровий №2294, ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіла ОСОБА_3 - належну її частину домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.11,16 т.1).

ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.17,18 т.1).

Відповідно до довідки, яка видана ОСНКМ «Хаджибеївський» №220 від 09.07.2019 року, ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 - зареєстрована в будинку з 22.01.2007 року та 03.02.2012 року відповідно (а.с.15 т.1).

Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР №511906.3619 від 11.11.2019 року, за відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано право власності на: 75/400 частин кв. АДРЕСА_3 ; 2/3 частини будинку АДРЕСА_2 (а.с.71 т.1).

Відповідно до довіреності від 30.06.2020 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Плужник Г.О., реєстровий №464, ОСОБА_5 уповноважила відповідача ОСОБА_4 здавати в найм (оренду) належну їй Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , укладати договори найму (оренди), самостійно визначати суми, строки та інші умови договорів, які будуть укладатись, отримувати належну мені орендну плату, розривати укладені договори у разі необхідності, проводити необхідні розрахунки (а.с.123-124 т.1).

Щодо вимог позивачки про вселення її з дітьми до Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про те, що вказані вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до положень ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено доказами, що позивачка та її діти не проживають у вищевказаному домоволодінні, не користуються ним.

Наведене свідчить про те, що позивачка, як власниця житла, а саме власниця Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , має право на вселення до цього будинку.

З цих підстав, суд вважає доведеною і підтвердженою відповідними документами, правову позицію сторони позивача, у зв`язку з чим вважає за необхідне задовольнити позов в частині вимог про вселення ОСОБА_3 разом з двома дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що позов в цієї частині обґрунтований і підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивачки до відповідача про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні власністю, виселенні з Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про те, що вказані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 9, ч. 1 ст. 61, ч. 3 ст. 116 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

В судовому засіданні були допитані свідки, а саме свідок ОСОБА_11 пояснила суду про те, що відповідач ОСОБА_4 проживав в спірному будинку до 2016 року, свідок ОСОБА_12 також вказала, що відповідач проживав в спірному будинку до 2015-2016р.р., свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що відповідач проживав в спірному будинку до 2018 року.

Таким чином, судом встановлено про те, що відповідач ОСОБА_4 вселився до домоволодіння АДРЕСА_1 зі згоди власниці - позивачки по справі, оскільки на той час проживав з нею однією сім`єю. У зв`язку з тим, що спільне життя не склалося, в результаті постійних суперечок, відповідач в середині 2018 року залишив спірне домоволодіння та переїхав в належну йому частину домоволодіння АДРЕСА_2 .

Крім того, судом встановлено про те, що в кімнатах спірного домоволодіння, в яких проживала ОСОБА_3 , на теперешній час проживає її син - ОСОБА_6 та невідомі особи, які за показами свідків, винаймають вказане житло. Разом з тим, позивачка з вимогами про виселення сина, або інших сторонніх осіб до суду не зверталася.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач зі згоди позивачки проживав в належній позивачці Ѕ частині домоволодіння АДРЕСА_1 та не проживає за вказаною адресою з 2018 року по теперішній час, тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні власністю, виселення, оскільки позивачкою не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а судом не встановлено, факту проживання відповідача у спірному домоволодінні, тим самим і створення з його боку будь-яких перешкод в розпорядженні власністю.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягає сплачена позивачкою при зверненні до суду грошова сума судового збору, пропорційно задоволеним вимогам, у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 95, 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН:невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ), треті особи: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІПН: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ), орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (65000, м. Одеса, пр-т. Добровольського, буд. 106), про усунення перешкод в володінні та користуванні власністю, виселення та вселення - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) разом з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН:невідомий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні власністю, виселення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.08.2021 року.

Суддя: