Провадження № 2-др/679/3/2021
Справа № 679/1591/20
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2021 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Мельниченко Т.М.,
номер справи 679/1591/21,
учасники справи:
позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС»,
відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин заяву представника відповідача - адвоката Волкова Сергія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі за цивільним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
02 березня 2021 року Нетішинським міським судом Хмельницької області ухвалено рішення, яким позов товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Зокрема судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором №200263540 від 22 квітня 2015 року в сумі 2621,10 грн., в решті позову відмовлено. При ухваленні рішення не вирішеним залишилось питання судових інших витрат, які пов`язані з розглядом справи у виді професійної правничої допомоги.
У прохальній частині відзиву на позовну заяву від 10 лютого 2021 року представник відповідача зробив заяву про те, що відповідачем будуть додатково подані докази про її судові витрати на правничу допомогу.
В резолютивній частині означеного вище рішення було призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі, зобов`язано відповідача протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати суду докази щодо розміру понесених нею судових витрат.
У судове засідання учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, не з`явилися.
22 березня 2021 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності особи, яка бере участь у справі. В ній же останній зазначив, що заперечує щодо задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення в якій останній просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2964,96 грн., у зв`язку із тим фактом, що витрати відповідача пов`язані з її фактичним не виконанням обов`язку щодо погашення заборгованості, тим самим змусив позивача звернутися до суду за захистом своїх прав, а отже вимагати від суду ухвалення додаткового рішення, щодо оплати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» його витрат на правничу допомогу, на переконання позивача, є зловживанням процесуальними правами.
Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив судове засідання для вирішення питання судові витрати за його заявою проводити без його участі та участі відповідача.
В зв`язку з тим, що учасники справи в судове засідання не з`явились фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши надані представником відповідача докази на підтвердження судових витрат відповідача та матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми права, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України).
Судом встановлено, що 28 січня 2021 року ОСОБА_1 уклала з адвокатським бюро «ВОЛКОВ ТА ПАРТНЕРИ» (далі Бюро), в особі керуючого Бюро - адвоката Волкова С.В. договір про надання правничої допомоги (арк. спр. 103, 104).
Предметом зазначеного вище договору є надання професійної правничої допомоги по даній справі, а також здійснення представницьких повноважень клієнта.
В ньому ж зазначено, що адвокату буде сплачено вартість правничих послуг згідно даного договору, в означеному догові зазначено, що вартість правничих послуг узгоджується актом приймання-передачі правничої допомоги, виходячи з тарифів - одна година адвоката становить 600,00 грн.
Відповідно до даних квитанції до прибуткового касового ордеру від 04 березня 2021 року, яка містить дані про отримання Бюро від ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 3600, 00 грн. відповідач виконала своє зобов`язання за договором та сплатила суму гонорару в розмірі обумовленого в договорі про надання правничої допомоги від 28 січня 2021 року.
У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст. 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації послуг Бюро іншою стороною, суд виходить з встановленого у договорі про надання правничої допомоги від 28 січня 2021 року розміру та порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Надання адвокатом Волковим С.В. відповідачу правничих послуг підтверджується: договором про надання правничої допомоги від 28 січня 2021 року (арк.спр.103, 104), актом приймання - передачі правової допомоги від 04 березня 2021 року (арк.спр.129), квитанцією до прибуткового касового ордеру від 04 березня 2021 року (арк.спр.130).
Згідно даних ату приймання - передачі правової допомоги від 04 березня 2021 року Бюро на користь клієнта здійснено послуги: консультація 28 січня 2021 року - 30 хвилин, складання відзиву на позовну заяву 10 лютого 2021 року - 4 години 00 хвилин, складання заяви про застосування строків позовної давності - 30 хвилин, складання заяви про ухвалення додаткового судового рішення - 1 година.
У зазначеному договорі зазначається ціна договору (розмір послуг згідно погодинної ставки), яка встановлена у фіксованій сумі 600,00 грн. за годину.
В акті приймання - передачі правової допомоги від 04 березня 2021 року зазначено назви послуг наданих адвокатом, вартість окремої послуги та загальна їх вартість в сумі 3600,00 грн.
Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу на підставі поданих представником відповідача доказів, суд враховує те, що ці судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно не перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку.
При визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих представником відповідача доказів, суд також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи).
Варто зауважити, що чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.
Щодо аргументів представника позивача, наведені останнім на заперечення щодо задоволення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення по вирішенню судових витрат, пов`язаних з наданням відповідачу правничої допомоги, то суд такі відхиляє, оскільки приписи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачають, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку інші судові витрати - це витрати на правничу допомогу. Оскільки позов позивача був задоволений частково, то і відповідно на сторону позивача покладено судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме на правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Окремо суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачає, що у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача. В даному випадку в частині позову було відмовлено, а тому в цій частині інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.
Приписами ч. 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Поряд з цим, в даному випадку зважаючи на задоволення позову позивача частково, подання заяви представником відповідача про ухвалення додаткового рішення з приводу розподілу судових витрат не розцінюється судом, як зловживання процесуальними правами, а як реалізація своїх процесуальних прав.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що з товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 2964,96 грн. витрат пов`язаних з правничою допомогою шляхом ухвалення додаткового рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 263, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника відповідача - адвоката Волкова Сергія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі за цивільним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2964 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) гривні 96 копійок.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд Хмельницької області суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складено 06 квітня 2021 року.
Суддя О.М. Гавриленко