печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судових засідань - Шимченко В.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІДРЕЙЛ», третя особа: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2018р. ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІДРЕЙЛ» про визнання права власності. Посилається на те, що ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , їй та її дітям - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить частка у майні ТОВ "СІДРЕЙЛ" у розмірі 48 %.В своїй позовній заяві позивач просить визнати за ОСОБА_3 , право власності на ? частки ОСОБА_8 в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "СІДРЕЙЛ", що складає 30% статутного капіталу Товариства, як об`єкту права спільної сумісної власності подружжя.Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме 1/5 частки ОСОБА_8 як одного з подружжя, якому належало 60% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "СІДРЕЙЛ", що складає 6% статутного капіталу Товариства.Визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме 1/5 частки ОСОБА_8 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "СІДРЕЙЛ" як спільному майні подружжя, що складає 6% статутного капіталу Товариства.Визнати за ОСОБА_5 право власності на спадкове майно, а саме 1/5 частки ОСОБА_8 у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "СІДРЕЙЛ" як спільному майні подружжя, що складає 6% статутного капіталу Товариства.В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав відзив .

3-ті особи просили розглядати в відсутність.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІДРЕЙЛ» про визнання права власності та справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Печерського районного суду від 5.12.2018р., 20.03.2019р. залучені треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, приходить до слідуючого.

Судом встановлено ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачі є спадкоємцями.

Щодо позовних вимог про визнання права власності Позивачів на 1/5 частки ОСОБА_8 (що складає 6%) у статутному капіталі ТОВ «СІДРЕИЛ» у порядку спадкування.

Згідно з ч.І ст.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 спливав 13.10.2018р., а позовна заява у даній справі була подана 21.09.2018 p.. тобто до дати спливу строку на прийняття спадщини.

Відповідно до ч.І ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В даній справі на момент подання позовної заяви (як і згодом) не було здійснено порушення, не визнання чи оспорення прав, свобод чи законних інтересів Позивачів, а тому вважаємо, що позов поданий передчасно і відсутні правові підстави для захисту прав Позивачів в судовому порядку.

Відповідно до ч.І ст.23 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства.

Згідно з п. «в» ч.5 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» для державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю подається заява про вступ до товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю. Справжність підписів на документі, визначеному підпунктом "в" цієї частини, засвідчується нотаріально, з обов`язковим використанням спеціальних бланківнотаріальних документів. Разом з таким документом подається нотаріально засвідчена копія свідоцтва про право на спадщину.

Позивачі мають можливість отримати свідоцтва про право на спадщину та шляхом звернення до державного реєстратора стати учасниками ТОВ «СІДРЕЙЛ». Проте Позивачі не вживали вказаних вище заходів та до державного реєстратора не зверталися, тому відсутні підстави стверджувати про порушення їхніх прав та необхідність їх захисту у судовому порядку.

Щодо посилання Позивачів на факти відчуження майна ТОВ «СІДРЕЙЛ», які вони вважають порушенням їхніх прав.

Згідно з ч.І ст.134 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб`єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб`єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.115 Цивільного кодексу України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Частиною першою ст.319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, будь-яке відчуження ТОВ «СІДРЕЙЛ» належного йому майна в процесі господарської діяльності здійснюється у повній відповідності до вимог закону і жодним чином не може свідчити про порушення прав Позивачів.

Щодо визнання за ОСОБА_9 права власності на 1/2 частки ОСОБА_8 (що складає 30%) у статутному капіталі ТОВ «СІДРЕЙЛ» як об`єкту права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено ОСОБА_8 належала частка у статутному капіталі ТОВ «СІДРЕЙЛ» у розмірі 105 000,00 грн, що складає 60 % від загального розміру статутного капіталу товариства.

До 16.01.2017 р. власником частки у статутному капіталі ТОВ «СІДРЕЙЛ» у розмірі 70 000,00 грн, що складало 100 % статутного капіталу товариства був ОСОБА_6 .

16.01.2017 р. ОСОБА_6 безоплатно передав (подарував) належну йому частку у статутному капіталі ТОВ «СІДРЕЙЛ» у розмірі 42 000,00 грн. що становить 60 % від загального розміру статутного капіталу товариства, ОСОБА_8 , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 16.01.2017 p.

Згідно з п.2 ч.І ст.57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю чоловіка, дружини є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Таким чином, за своєю суттю безоплатна передача (дарування) ОСОБА_6 належної йому частки у статутному капіталі ТОВ «СІДРЕЙЛ`в розмірі 42 000,00 грн, що становить 60 % від загального розміру статутного капіталу товариства, ОСОБА_8 , виключає віднесення такої частки у статутному капіталі до об`єкта права спільної сумісної власності подружжя на підставі п. 2. ч.І ст. 57 Сімейного кодексу України.

Крім цього, частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю не є об`єктом права спільної сумісної власності.

Пунктом 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11 визначається, що, «виходячи зі змісту частин 2, 3 ст. 61 СК, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім`ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. У разі використання одним із подружжя спільних коштів усупереч ст. 65 СК інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки».

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.10.2018 р. (справа № 569/6236/16-ц, провадження №61- 19815св 18) звертає увагу, що із урахуванням положень статті 115 ЦК України, статті 85 ГК України, за якими власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство.

Також Верховний Суд прийшов до висновку, що із моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, а зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об`єкта права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, та лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч статті 65 Сімейного кодексу України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.07.2018р. у справі № 209/974/15-ц (провадження № 61-31318св 18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.09.2018р. у справі № 357/6626/17 (провадження № 61-9881св18), та повністю узгоджуються із правовими висновками, висловленими у постановах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-79цс13, від 03 червня 2015 року у справі № 6-38цс15.

Встановлено, що Позивачка зверталась до Шевченківського районного суду м. Києва (справа №761/36415/18) та просила зобов`язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай І.В. видати свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя: транспортний засіб; кошти, які розташовані на розрахункових рахунках,відкритих на ім`я ОСОБА_8 в банківських установах; частку в статутному капіталі ТОВ «Сідрейл», що становить 60% статутного капіталу: частку в статутному капіталі ТОВ «Торговий дім капітал 2012», що становить 50 % статутного капіталу; частку в статутному капіталі ТОВ «ТЕК «Стожар», що становить 40 % статутного капіталу; частку в статутному капіталі ТОВ «Кері-фуд», що становить 50% статутного капіталу; частку в статутному капіталі ТОВ «Рейл-логістік», що становить 50 % статутного капіталу.Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.11.2019 р. у справі №761/36415/18 було зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай Ірину Володимирівну видати Позивачу 1 свідоцтво про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя.

Постановою Київського апеляційного суду від 09.09.2021 р. у справі №761/36415/18 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.11.2019 р. у справі №761/36415/18 скасовано та прийнято нову постанову про відмову в позові.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.03.2021 р. у справі №761/36415/18 було вирішено «постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай Ірини Володимирівни про визнання незаконною та скасування постанови від 20 вересня 2018 року про відмову у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, скасувано. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 листопада 2019 року в частині задоволення позовної вимоги до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай Ірини Володимирівни про визнання незаконною та скасування постанови від 20 вересня 2018 року про відмову у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, залишено в силі.

Таким чином, питання видачі свідоцтв про право власності на 1/2 частку в об`єктах спільного майна подружжя належить до компетенції приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мамай Ірини Володимирівни.

Аналізуючи зібрані докази , суд приходить до висновку , що право Позивачів на отримання частки у статутному капіталі ТОВ «СІДРЕЙЛ» у порядку спадкування не було порушене, оспорене чи не визнане, а позовна заява подана передчасно. На вступ Позивачів до ТОВ «СІДРЕЙЛ» не потрібна згода самого товариства, такий вступ може бути здійснений самостійно Позивачами в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Для вступу Позивачів до ТОВ «СІДРЕЙЛ» відсутні будь-які перешкоди. Частка у статутному капіталі ТОВ «СІДРЕЙЛ» не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя за своєю правовою природою, а також така частка не могла би бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя з огляду на отримання її ОСОБА_8 за договором дарування.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Таким чином, суд надавши належну правову оцінку доводам сторін, суд , встановив що не існує об`єктивних перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку , тому слід відмовили позивачу у праві захистити свої спадкові права у судовому порядку.

При таких обставинах , суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст..141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в позові судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст..16, 1270 ЦК України, ст. ст. 2,5,10-13,19,76-82, 141,258 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_3 , яка діє в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІДРЕЙЛ», третя особа: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту .

Дата складання повного тексту рішення 23.07.2021р.

Суддя Остапчук Т.В.