ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/818/2341/21 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: інших фактів, з них:.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Семикрас О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року, постановлену у складі головуючого судді Божко В.В., по справі № 953/18719/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Київська податкова інспекція м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив :

24 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року позов залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду, оскільки вона є необґрунтованою та незаконною.

Вказав, що для забезпечення своїх процесуальних прав він 14 квітня 2020 року звернувся до суду першої інстанції із письмовою заявою, в якій просив розглянути дану справу за його відсутності.

Зазначив, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції уваги не звернув увагу та його заяву та норми ч. 5 ст. 223 і п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України і безпідставно (помилково) залишив позовну заяву без розгляду.

Вказав, що суд першої інстанції не врахував того факту, що серед вичерпного переліку підстав залишення заяви без розгляду, визначених нормою ст. 257 ЦПК України, немає такої підстави як втрата інтересу позивача до свого позову.

Зауважив, що суд не перевірив, що розгляд даної цивільної справи можливо провести без участі заявника виключно на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Вказав, що Моторне (транспортне) страхове бюро України, про яке суд зазначив у останньому абзаці мотивувальної частини, не має відношення до справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи за відсутності учасників, належним чином повідомлених судом про розгляд справи. З урахуванням передбаченого ст. 11 ЦПК України принципу пропорційності та для забезпечення виконання визначеного ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України основного завдання цивільного судочинства, оскільки предметом розгляду у даній справі є суто процесуальне рішення щодо залишення позову без розгляду, яке не вимагає особистих пояснень учасників справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності усіх учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Нормою п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції визначено порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У статті 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

27 вересня 2019 року заяву прийнято до розгляду та призначено у судове засіданні на 18 листопада 2019 року.

18 листопада 2019 у зв`язку із знаходженням судді у нарадчій кімнаті судове засідання відкладено на 12.12.2019 року.

21 листопада 2019 ОСОБА_1 подав уточнену заяву.

12.12.2019 розгляд справи не відбувся у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.

20 лютого 2020 року у зв`язку із знаходженням судді у нарадчій кімнаті судове засідання відкладено на 27.03.2020 року.

21 квітня 2020 року відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням з посади головуючого по справі судді Ніколаєнко І.В. цивільна справа за вищевказаною заявою розподілена в провадження судді Якуші Н.В.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року матеріали за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Київська податкова інспекція м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, направлено за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

03 червня 2020 року цю ухвалу ОСОБА_1 оскаржив у апеляційному порядку.

Постановою Харківського апеляційного суду від 15 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу судді Київського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2020 року скасовано. Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції вказав, що позивач повторно разів не з`явився до суду без поважних причин. При цьому суд зазначив, що цивільна справа неодноразово призначалась до розгляду, проте на судові засідання, призначені 10.09.2020,19.10.2020 позивач не з`явився, про причини неявки суду не повідомляв.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Крім того, відповідно до статті 11 ЦПК України у цивільному судочинстві діє принцип пропорційності, який означає, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Порядок вручення судових повісток регламентовано статтею 130 ЦПК України, за якою у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки.

Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Якщо особа не проживає за адресою, повідомленою суду, судова повістка може бути надіслана за місцем її роботи.

Якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду.

Особам, які проживають за межами України, судові повістки вручаються в порядку, визначеному міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, в разі відсутності таких - у порядку, встановленому статтею 502 цього Кодексу.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки про виклик ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 10.09.2020,19.10.2020, було повернуто без вручення адресату у зв`язку із його відсутністю.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України процесуальним обов`язком учасника справи є повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Однак суд першої інстанції не врахував, що заявником ОСОБА_1 14.04.2020 була подана до суду заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.53). При цьому судом не було визнано явку ОСОБА_1 обов`язковою.

У сукупності вказані обставини свідчать, що судом першої інстанції не було підстав для застосування вказаної норми ст. 131 ЦПК України і вважати що внаслідок неявки заявника у судове засідання без поважних причин у суду є передбачені згаданою нормою п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України підстави для залишення заяви без розгляду. За таких умова у суду також не було підстав розцінювати процесуальну поведінку заявника як зловживання процесуальним правом, ст. 44 ЦПК України.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, що закріплено у п. 2 ч. 3 ст. 2 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції з урахуванням принципу пропорційності був зобов`язаний забезпечити учаснику справи реалізацію права на доступ до суду, що з урахуванням поданої заявником зави про розгляді справи за його відсутності включає право отримати судове рішення по суті поданої до суду заяви.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (CASE OF UNION ALIMENTARIA SANDERS S.A. v. SPAINN 11681/85).

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У рішенні в справі «Каракуця проти України» заява № 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року, Європейський суд з прав людини розглядаючи дотримання судом України права заявників на доступ до суду в контексті дотримання гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи, яку він не знайшов оскільки вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги.

Вказане дає підстави для висновку, що неявка ОСОБА_1 у судові засідання не свідчила про втрату у нього процесуального інтересу до розгляду справи, як помилково зазначив суд першої інстанції у мотивах оскарженої ухвали і тому суд недоречно послався на юридичну позицію Європейського Суду з прав людини, яка була висловлена в рішенні «Каракуця проти України»

З огляду на те, що суд порушив норми процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та направляє справу до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року скасувати.

Справу за заявою ОСОБА_1 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 05 квітня 2021 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

О.М. Хорошевський.