Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4936/21 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 96 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г. С., Миніч Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №295/4936/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту, який має юридичне значення, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 01 липня 2021 року, постановлену під головуванням судді Кузнєцова Д.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт, який має юридичне значення, а саме, що слав`янське написання прізвища ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народжена в місті Нетанія в державі Ізраїль, ідентичне ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народжена в місті Нетанія в державі Ізраїль, має прізвище ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_1 є громадянкою України. ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Нетанія в державі Ізраїль у неї народилась дитина, яка за законодавством держави Ізраїль отримала прізвище - « ОСОБА_3 », ім`я - « ОСОБА_3 », без вказівки по-батькові. Вказує, що дитина також є громадянкою України. Стверджує, що прізвище « ОСОБА_3 » для жіночого імені не відповідає фіналу слав`янських прізвищ для осіб жіночої статі - « ОСОБА_3 ». Зазначає, що вказана розбіжність виникла через реєстрацію прізвища про народження ОСОБА_3 в державі Ізраїль, що створює перешкоди для самоідентифікації щодо статі та слав`янського написання прізвища ОСОБА_3 .

Вважає, що саме від встановлення факту написання прізвища ОСОБА_3 фіналу написання слав`янських прізвищ для осіб жіночої статі - ОСОБА_3 , залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, зокрема особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи та написання прізвища особи жіночої статі як прізвища особи чоловічої статі не може забезпечити виконання права на ім`я основного свого призначення - індивідуалізації суб`єкта.

Зазначає, що рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18.01.2021 по справі № 295/13135/20 встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 . Саме тому, з метою приведення іноземного написання прізвища дитини жіночої статі - ОСОБА_3 у відповідності до слав`янського написання прізвища дитини жіночої статті - ОСОБА_3 необхідно встановити факт, який має юридичне значення - жіноча форма прізвища ОСОБА_3 , народжена ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Нетанія в державі Ізраїль є ОСОБА_3.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01 липня 2021 року провадження у справі №295/4936/21 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про встановлення факту, який має юридичне значення - закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано та не доведено усіх обставин, які мають значення для даної справи, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що неможливість одержання документу, що посвідчує народження ОСОБА_3 , як ОСОБА_3 , відповідно до слав`янського написання встановлено рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 18.01.2021 по справі №295/13135/20, згідно з яким Житомирським міськрайонним ВДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) листом від 17.09.2020 заявнику повідомлено про неможливість проведення державної реєстрації народження дитини ОСОБА_3 та видачі свідоцтва про її народження у зв`язку з тим, що дитина вже зареєстрована компетентними органами іншої держави та має відповідне свідоцтво про її народження. Вказує, що закриваючи провадження по справі суд першої інстанції в порушення вимог ч.5 ст.186 ЦПК України не роз`яснив заявнику до юрисдикції якого суду віднесено розгляд заяви.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 06 червня 2000 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , про що Житомирським міськвідділом реєстрації актів громадянського стану в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис №473. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про одруження.

Від шлюбу у них народилася донька, яка відповідно до копії свідоцтва про народження від 07.01.2019 записана як ОСОБА_3 . Окрім того, з наданої копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася в м. Нетанія, Ізраїль.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18 січня 2021 року у справі №295/13135/20 встановлено факт, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в місті Нетанія держави Ізраїль.

Згідно з експертним висновком директора Українського бюро лінгвістичних експертиз Ажнюка Б.М. від 31.07.2020 №056/139, розходження в фіналях слав`янських прізвищ, які відображають жіночу та чоловічу форму прізвищ прикметникового типу, зазвичай виникають через посередництво записів, зроблених іноземними мовами, що не розрізняють жіночі й чоловічі форми прізвища за морфологічними ознаками. Розходження в фіналях слав`янських прізвищ, які відображають жіночу та чоловічу форму прізвищ іменникового та прикметникового типу, найчастіше виникають через посередництво записів, зроблених іноземними мовами, що не диференціюють жіночі й чоловічі форми прізвища за морфологічними ознаками. На думку директора бюро, записи жіночої форми прізвища ОСОБА_3 (переклад свідоцтва про народження, засвідчений 26.11.2019 запис ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 (довідка про реєстрацію особи громадянином України, запис ОСОБА_3 ; переклад свідоцтва про народження, засвідчений 22.02.2019 запис ОСОБА_3 ) і ОСОБА_3 (свідоцтво про народження, запис ОСОБА_3 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Відповідно до листа Житомирського міськрайонного ВДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) № 2792/32/2123-23 від 17.09.2020 неможливим є проведення державної реєстрації народження дитини, ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Нетанія держави Ізраїль, а також видачі свідоцтва про народження дитини державного зразка з огляду на те, що дитина вже зареєстрована компетентним органом іншої держави та має відповідне свідоцтво про народження.

Закриваючи провадження у справі на п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд першої інстанції виходив з того, що вимога ОСОБА_1 про встановлення факту, що слав`янське написання прізвища « ОСОБА_3 » ідентичне « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_3 » має прізвище « ОСОБА_3 » в судовому порядку встановленню не підлягає, так як така вимога безпосередньо пов`язана із встановленням тотожності особи.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції колегія суддів враховує таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений у ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Згідно із ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

У пункті 1 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями) зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та просила встановити факт, що слав`янське написання прізвища ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народжена в м. Нетанія, держава Ізраїль ідентичне - ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народжена в м. Нетанія, держава Ізраїль має прізвище ОСОБА_3 .

Таким чином, заявник фактично просить встановити тотожність прізвища ОСОБА_3 , прізвищу ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Згідно із ст. 10 Закону внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно із пунктом 2.13.3 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (далі - Правила), підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану, зокрема, є висновок районного, районного у містах, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України.

Пунктом 1.15 Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні або анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Тобто, законом визначений спеціальний, позасудовий порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновленнення або анулювання.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 зверталася до Житомирського міськрайонного ВДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Хмельницький) з проханням провести державну реєстрацію народження дитини ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Нетанія, держава Ізраїль, а також видати свідоцтво про народження дитини державного зразка. Проте, із заявою про внесення змін до актових записів, не зверталася, що не позбавляє її права оскаржити відмову відповідного органу реєстрації актів цивільного стану, як суб`єкта владних повноважень у внесенні змін до актового запису, в судовому порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Апеляційний суд приходить до переконання, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому її слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстав для скасування ухвали з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 01 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 03 серпня 2021 року.

Головуючий

Судді