02.04.2021
Справа № 720/659/21
Провадження № 2/720/351/21
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 квітня 2021 року м. Новоселиця

Суддя Новоселицького районного суду Чернівецької області Ляху Г.О., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2021 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В той же час, дослідивши позовну заяву та документи, що до неї додані, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 14 Сімейного кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Отже, виходячи із змісту наведених норм Сімейного кодексу України, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має лише один з подружжя та волевиявлення особи, щодо розірвання шлюбу є її індивідуальним бажанням, яке залежить від обставин, що склалися під час спільного проживання у шлюбі і має виражатися самостійно у певних діях, зокрема подання позову про розірвання шлюбу. Тобто, право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Дослідженням позовної заяви з`ясовано, що вона була підписана не ОСОБА_1 , а її представником ОСОБА_3 ..

Таким чином, зважаючи на спеціальну норму Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що заяву від імені позивача в частині вимог про розірвання шлюбу подано особою, яка не має права її підписувати, оскільки адвокат, як представник не наділений повноваженнями звертатися до суду по вказаній категорії справ.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України суд постановляє ухвалу про повернення позовної заяви, якщо заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

Приймаючи до уваги, що позовна заява про розірвання шлюбу не позивачем підписана, а її представником ОСОБА_3 , який не має право підписувати даний позов, вважаю за необхідне повернути вказану позовну заяву позивачу.

На підставі наведеного та керуючись ст. 185 ч.4 п.1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачу.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ляху Г.О.