Житомирський апеляційний суд
Категорія 18 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Галацевич О.М.,

за участю секретаря Пеклін Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/12624/16-ц за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк»" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк»" на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Чішман Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29 липня 2005 року між банком та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого останній наданий кредит в сумі 36150 дол. США, строком до 28 липня 2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,92 % на місяць.

В забезпечення належного виконання боржником умов кредитного договору 15 травня 2013 року між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 не виконує передбачені договором умови щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 1 вересня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 65748 дол. США, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 39306,42 дол. США, заборгованості зі сплати відсотків в сумі 8632,20 дол. США, 1134,38 дол. США заборгованості зі слати комісійних нарахувань та 16675,47 дол. США пені.

Оскільки законодавством не передбачений обов`язок кредитора ставити питання про стягнення всієї суми боргу, позивач, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 39335,84 дол. США, яка складається із заборгованості зі сплати тіла кредиту станом на 20 лютого 2018 року.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь АТ КБ « ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZНРОGF00000006 від 29 липня 2005 року у розмірі 23040,26 дол. США, що є еквівалентним 641164 грн. 35 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» по 4808 грн. 30 коп. судового збору з кожної.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що суд не врахував зміст додаткових угод до кредитного договору, якими фактично реструктуризовано суму заборгованості.

Визначаючи суму договору, сторони дійшли згоди про те, що розмір заборгованості збільшується шляхом додавання до тіла кредиту нарахованих прострочених відсотків. Одночасно, додатковими угодами передбачено зменшення заборгованості на суму нарахованої пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань.

Наявний в матеріалах справи розрахунок свідчить про те, що внаслідок укладення додаткової угоди від 7 серпня 2012 року відбулось коригування розміру заборгованості, а саме: 26044,33 дол. США (поточна заборгованість) +2535,03 дол. США ( прострочена заборгованість за тілом кредиту) +11736,64 дол. США ( заборгованість зі сплати відсотків) + 1183,30 дол. США ( заборгованість зі сплати комісії) = 42199,29 дол. США. Тобто, 42199,29 дол. США визначається як поточна заборгованість зі сплати тіла кредиту.

Аналогічно коригувалась й заборгованість на підставі укладеної сторонами додаткової угоди від 16 квітня 2013 року. Тобто, прострочені платежі додавались до тіла кредиту та складався новий графік погашення збільшеного тіла кредиту.

Також позивач звертає увагу на ту обставину, що кредитний договір та додаткові угоди до нього є дійсними та не оспорювались відповідачами. Надані банком розрахунки не спростовані належними доказами.

Вказує, що, визначаючи розмір заборгованості шляхом віднімання від загальної суми виданого кредиту сплачених ОСОБА_1 коштів, суд не врахував ту обставину, що внесені нею кошти зараховувались не лише на погашення тіла кредиту, а й на погашення інших платежів. Таке зарахування відбувалось відповідно до порядку, погодженого сторонами у кредитному договорі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначила, що на підставі вказаного кредитного договору вона отримала 30000 дол. США на придбання квартири. Однак, жодних інших коштів від позивача за цією угодою вона не отримувала, в тому числі й 21673,74 дол. США. Матеріали справи не містять належних доказів видачі їй цих коштів.

Також вказала, що не надавала позивачеві доручення здійснювати перерахунок страхових платежів за кредитним договором.

Таким чином, вважає, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_1 та її представник не визнали апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29 липня 2005 року між позивачем та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № ZНРОGF00000006, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі 36150 дол. США, з яких 30000 дол. США - на купівлю квартири, а 6150 дол. США - на сплату страхових платежів, на строк по 28 липня 2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 0,92 % на місяць та комісії в розмірі 0,18 % на місяць.

Пунктом 1.1 цього договору передбачено, що банк зобов`язується перерахувати кредитні кошти шляхом надання готівки через касу банку.

З метою забезпечення належного виконання боржником умов кредитного договору 15 травня 2013 року між банком та ОСОБА_2 укладений договір поруки.

7 серпня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, відповідно до якої суму заборгованості, яка виникла до дати підписання цієї угоди, зменшено на 10067,48 дол. пені. Одночасно, додатковою угодою передбачено нарахування штрафу у розмірі 10067,48 дол. США у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання на строк понад 31 день.

Додатковою угодою також викладено в новій редакції пункт 1.1. кредитного договору, яким, зокрема, передбачено, що банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу банку на строк до 28 липня 2025 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії кредит у розмірі 51038,30 дол. США на наступні цілі: купівля квартири - 30000 дол. США, а також у розмірі 21038,30 дол. США - сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати кредиту у розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 цього договору.

Вказаною додатковою угодою також викладено в новій редакції графік погашення кредиту.

Виписка з рахунку свідчить про те, що внаслідок укладення зазначеної додаткової угоди 10 серпня 2012 року тіло кредиту було збільшене до 42199,29 дол. США.

Окрім того, 15 квітня 2013 року між АТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої сума заборгованості зменшена на 10126,01 дол. США (пеня) та передбачено нарахування штрафу у такому ж розмірі у разі порушення позичальником будь-якого кредитного зобов`язання за цією угодою на строк понад 31 день.

Додатковою угодою викладено в новій редакції пункт 1.1. кредитного договору, відповідно до якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу банку на строк до 28 липня 2025 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії кредит у розмірі 51673,74 дол. США на наступні цілі: купівля квартири - 30000 дол. США, а також у розмірі 21673,74 дол. США - сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати кредиту у розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 цього договору.

У зв`язку з наведеним, додатковою угодою викладено в новій редакції графік погашення кредиту.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, банк надав суду розрахунок, який містить інформацію про те, що станом на 20 лютого 2018 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати тіла кредиту становить 39335, 84 дол. США.

Під час розгляду справи за клопотанням ОСОБА_3 ухвалою суду призначено судово-економічну експертизу, відповідно до висновку якої наявний в матеріалах справи розрахунок позичальника є невірним та не відповідає умовам укладеного між сторонами кредитного договору №ZНРОGF00000006 від 29 липня 2005 року та розрахунковим документам щодо видачі кредиту.

Експертом також зазначено, що розмір заборгованості за кредитом становить 30353,14 дол. США, прострочена заборгованість за кредитом складає 6758,96 дол. США.

При цьому, експерт виходив з того, що на підставі вказаних додаткових угод відбулась видача кредитних коштів в сумі 16409,11 дол. США та 763,41 дол. США.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не взяв до уваги зазначений експертний висновок, оскільки матеріали справи не містять належних доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів на підставі цих додаткових угод.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, оскільки за змістом укладеного між сторонами договору банк зобов`язувався надати ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом надання готівки через касу банку. Зазначене положення договору не було змінене додатковими угодами. ОСОБА_1 не визнає факт отримання коштів за даними угодами й у разі збільшення розміру кредиту банк зобов`язаний був надати докази на підтвердження видачі кредитних коштів у розмірі, який перевищує суму 30000 дол. США.

Як свідчать матеріали справи, додатково кредитні кошти не були видані ОСОБА_1 , а збільшення тіла кредиту відбулось за рахунок додавання до поточної заборгованості за тілом кредиту простроченої заборгованості зі сплати кредиту, відсотків та комісії. Водночас, умови укладених додаткових угод передбачали збільшення тіла кредиту шляхом видачі готівкових коштів через касу банку, а не реструктуризацію заборгованості у спосіб, зазначений вище.

Оскільки суду не надано доказів видачі ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі, який перевищує 30000 дол. США, наданий позивачем розрахунок не можна вважати належним доказом наявності заборгованості зі сплати тіла кредиту у сумі 39335,84 дол. США. Інших доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитом суду не надано.

Таким чином, відсутні підстави для скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23040,26 дол. США не оскаржується, отже не є предметом судового розгляду

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк»" залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 21 грудня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог,- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 12 квітня 2021 року.