ПОСТАНОВА

Іменем України

11 серпня 2021 року м. Кропивницький

справа № 391/483/19

провадження № 22-ц/4809/54/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Мурашка С.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області у складі судді Мумиги І.М. від 20 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

В липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Просив стягнути з відповідача на свою користь суми боргу за договором позики в розмірі 71 548 доларів США.

Вказав, що ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 22 600 доларів США, яка була видана відповідачу на підставі розписок від 26.03.2013 року на суму 15 800 доларів США, під 3 % щомісяця та від 12.09.2013 року на суму 6 800 доларів США, під 3 % щомісяця. В розписці відповідач не зазначив термін повернення коштів, тому на адресу ОСОБА_1 надіслано вимогу про повернення коштів з проханням повернути на картковий рахунок позивача або в готівковому вигляді в семиденний строк з дня отримання даної вимоги суму заборгованості з урахуванням нарахованих відсотків в загальній сумі 71 548 доларів США. Станом на дату подання позовної заяви відповідачем не повернено борг, тому позивач змушений звернутися до суду.

06.12.2019 року позивачем надано до суду заяву, в якій він зменшив розмір позовних вимог з 71 548 доларів США на 47 643 доларів США.

Ухвалою суду від 21.02.2020 року закрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в частині стягнення з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 23 905 доларів США.

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 20.05.2020 позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 47 643 (сорок сім тисяч шістсот сорок три) долара США та судові витрати по справі в сумі 9989,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 905,00 грн.

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. Зокрема, посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд, дослідивши обставини справи, не врахував, що відсотки за розпискою не підлягають до стягнення з тих підстав, що позивач отримав всю суму боргових коштів за розписками, і сам зазначив у останній розписці від 06.04.2019, що жодних претензій до ОСОБА_1 не має. Крім того вважає, що наявна в матеріалах справи претензія АО «ТЕЙС А.Г.» від імені ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в силу її підписання не уповноваженою особою вважається недопустимим доказом, а наявність іншого звернення, окрім того, яке мало місце у 2014 році не встановлено.

В судові засідання апеляційного суду, призначені на 25.11.2020, 13.01.2021, 10.03.2021, 20.04.2021, 13.07.2021, 11.08.21, позивач та третя особа не з`явились, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку.

Оскільки поштові повідомлення, направлені позивачу ОСОБА_2 , повертались до суду без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» судові засідання не відбувались.

Про судове засідання 13.07.2021 ОСОБА_2 був повідомлений, про що в справі є відповідне поштове повідомлення (а.с.74), а також відомості про відстеження поштового відправлення з сайту Укрпошти (а.с.77), тому колегією суддів ухвалено розпочати розгляд справи за явки лише представника відповідача адвоката Березовської І.А.

13.07.2021 після надання пояснень представником відповідача, в зв`язку з необхідністю з`ясування певних обставин справи, апеляційний суд ухвалою від 13.07.2021 визнав явку позивача ОСОБА_2 в судове засідання 11.08.2021 обов`язковою, про що його було повідомлено в установленому законом порядку. Отримання ОСОБА_2 ухвали суду підтверджується відомостями про відстеження поштового відправлення з сайту Укрпошти (а.с.89 ).

Проте, в судове засідання 11.08.2021 ОСОБА_2 не з`явився, письмових пояснень про причини неявки, заяв про перенесення судового засідання не надав.

Згідно ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Крім того, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

За таких обставин, неявка в судове засідання позивача ОСОБА_2 чи його представника не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Березовську І.А., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, згідно якого останній отримав в борг від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 15 800 доларів США під 3% щомісяця. 12.09.2013 року ОСОБА_1 отримав в борг від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 6 800 доларів США, під 3 % щомісяця, які зобов`язався повернути. (а.с. 17).

04.06.2019 року, в інтересах позивача, адвокатським об`єднанням «ТЕЙС А.Г.» надіслано на адресу відповідача вимогу про повернення коштів з проханням повернути на картковий рахунок позивача, відкритий в АТ КБ «Приватбанк» або в готівковому вигляді в семиденний строк з дня отримання даної вимоги суму заборгованості з урахуванням нарахованих відсотків в загальній сумі 71 548 доларів США. (а.с. 14).

Представником відповідача в судовому засіданні долучено до матеріалів справи копії розписок від 17.10.2017 року, 25.07.2018 року та 06.04.2019 року, згідно яких ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 кошти в розрахунок погашення боргу за ОСОБА_1 , 17.10.2017 року 1360 доларів США, 25.07.2018 року 7500 доларів США, 06.04.2019 року в сумі 15 000 доларів США, всього на суму 23860 доларів (а.с. 180-182).

Аналізуючи обставини справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідач визнав факт укладення договору позову з позивачем, але не визнає наявність заборгованості за цим договором, посилаючись на його виконання.

На підтвердження виконання даного договору надав розписки від 17.10.2017 року, 25.07.2018 року та 06.04.2019 року, всього на суму 23860 доларів (а.с. 180-182). При цьому зазначив, що в останній розписці від 06.04.2019 ОСОБА_2 визнав виконання договору повністю, вказавши: «претензій ні до кого не маю».

Суд, з метою з`ясування правової природи даної розписки, визнавав обов`язковою явку ОСОБА_2 в судове засідання для надання особистих пояснень. Але позивач вимогу суду не виконав.

За таких обставин суд трактує зміст даної розписки на власний розсуд.

Відповідно ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. (ст. 510 ЦК України)

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За правилами ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

В даному спорі сторони визначили, що виникнення зобов`язання, а також його припинення, підтверджується власноруч написаними розписками довільної форми. Визначивши таким чином форму договору, сторони погодили його обов`язковість для кожної сторони.

Зазначивши у розписці 06.04.2019 року відсутність претензій до відповідача, позивач тим самим визнав факт виконання зобов`язання, підтвердив його і прийняв.

Оскільки дана розписка є частиною договору, сторони таким чином дійшли згоди щодо повного виконання договору позики.

З огляду на вказане, позов не підлягає задоволенню за безпідставністю вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно вирішив спір, оскільки неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що за правилами ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09 вересня 2020 року задоволено заяву ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору. Зменшено розмір судового збору, який необхідно було йому сплатити за подання апеляційної скарги з 14 407, 50 грн. до 922 грн.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Зважаючи на те, що рішення ухвалено на користь відповідача, тому судовий збір за подання даної апеляційної скарги в розмірі 14 407, 50 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2 , яких 922 грн. на користь ОСОБА_1 та 13485,50 грн стягується в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 20 травня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 922 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 13 485 грн. 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.08.2021

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський С.І. Мурашко