Ухвала

Іменем України

29 березня 2021 року

м. Київ

справа № 344/17406/20

провадження № 61-4126ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Яремка В. В. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття,

ВСТАНОВИВ:

Судовим наказом Івано-Франківського міського суду від 19 січня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 16 лютого 2020 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим наказом, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на судовий наказ Івано-Франківського міського суду від 19 січня 2021 року відмовлено.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, а Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) визначений механізм скасування судового наказу та його перегляду за нововиявленими обставинами чи зменшення розміру аліментів, чим сторона вправі скористатися.

У березні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2021 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2021 року скасувати, а заяву про видачу судового наказу залишити без задоволення.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції, не врахував, що норма про те, що судовий наказ не підлягає апеляційному оскарженню не відповідає основним засадам судочинства, суперечить нормам Конституції та ЦПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини. Тому апеляційний суд мав по суті розглянути справу, проаналізувати аргументи апеляційної скарги та дійти висновку, що суд першої інстанції мав відмовити у видачі судового наказу.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Право на касаційне оскарження судових рішень передбачене статтею389 ЦПК України.

Предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою ОСОБА_1 є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Підставами касаційного оскарження зазначених у пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права (частина друга статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Судовим наказом Івано-Франківського міського суду від 19 січня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із цим судовим наказом, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Апеляційний суд виходив з того, що судовий наказ не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

З таким висновком погоджується й Верховний Суд з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 167 ЦПК України судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що зазначеним судовим наказом з боржника стягнуто на користь заявника аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 16 грудня 2020 року, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частинами сьомою, восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою ІІІ розділу V цього Кодексу.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ЦПК України не передбачено права на оскарження судового наказу про стягнення аліментів в апеляційному порядку.

Встановлено, що ОСОБА_1 не скористався наданим йому правом на подання заяви про скасування судового наказу, у передбаченому законом порядку.

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновками апеляційного суду, неправильного тлумачення заявником норм процесуального права. Такі доводи оцінені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Отже, відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України є підстави для визнання касаційної скарги ОСОБА_1 необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Заявлення ОСОБА_1 клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду не свідчить про наявність сумнівів у правильному застосуванні апеляційним судом норм процесуального права.

Керуючись частиною четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 26 лютого 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Яремко

А. С. Олійник

С. О. Погрібний