Справа № 638/7188/21
Провадження № 2-з/638/273/21
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2021 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова

в складі головуючого судді Шишкіна О.В.,

при секретарі Олейник О.О.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного виконавця Ярмоленко Олександра Валентиновича, Приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни, Державного підприємства "СЕТАМ", третя особа ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в порядку розгляду заяви про забезпечення позову, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги діє представник- адвокат Баранов Т.О., звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій він просить зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №349, виданого 02.03.2021 Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Галиною Іванівною до рішення спору по суті.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначає, що 02 березня 2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І. вчинено виконавчий напис № 349 про звернення стягнення на 1/2 (одну другу) частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 29,5 кв. м., загальною площею 53,1 кв.м. 11 березня 2021 року приватним виконавцем Ярмоленком Олександром Валентиновичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64789073, яке відкрито за вказаним вище виконавчим написом.

ОСОБА_1 не погоджується із виконавчим написом приватного нотаріуса, посилається, що заборгованість у виконавчому написі, що оспорюється, є спірною, позаяк сума основної заборгованості та заборгованість за розміром нарахованої пені є значно меншою від тієї, яка зазначена у виконавчому написі, тому він готує позов про визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим, звертається до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом.

Також в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначив, що виконавче провадження з виконання спірного виконавчого напису триває, належні йому нерухомість та кошти арештовані, його квартира перебуває на примусовій реалізації шляхом продажу на електронних торгах, а відтак, відновити його права у разі невжиття заходів забезпечення позову буде або неможливе, або істотно ускладнено.

Перевіривши матеріали наданої заяву, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову .

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Суд також зазначає, що заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Проте, крім обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, інших доказів чи обґрунтування доводів про те, що виконання рішення у майбутньому може бути утруднене чи відповідач буде ухилятись від виконання такого рішення, заявником суду не надано. Крім того, необхідність вжиття заходів забезпечення позову не випливає зі змісту позовних вимог та особливостей спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд не може визнати застосування забезпечення позову у даному випадку законним, доцільним та співрозмірним, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст. ст.149,150 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги діє представник- адвокат Баранов Т.О., про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного виконавця Ярмоленко Олександра Валентиновича, Приватного нотаріуса Малахової Галини Іванівни, Державного підприємства "СЕТАМ", третя особа ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в порядку розгляду заяви про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до Дзержинського районного суду м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Суддя: О.В. Шишкін