Справа № 357/1262/21 Головуючий 1 інстанція- Бебешко М.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 серпня 2021 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Мережко М.В., Верланова С.М.,

за участю секретаря Малашевського О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради, Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська дитяча музична школа № 2, третя особа Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 про скасування наказу про переміщення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувсядо суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що 20 січня 2000 року його було прийнято на роботу до Білоцерківської музичної школи № 3 на посаду викладача по класу акордеону за безстроковим трудовим договором. В подальшому назву закладу змінено на Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3. Наказом відповідача № 60-к від 21 грудня 2020 року його було переміщено в Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківську дитячу музичну школу № 2 на посаду викладача-спеціаліста першої категорії на підставі ст.32 КЗпП України.

Посилався, що дане переміщення є незаконним і вчинене відповідачем з порушенням вимог трудового законодавства. Так, переміщення здійснене відповідно до наказу відповідача № 112 від 18 грудня 2020 року «Про зміни до штатного розпису КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3, а також проведення змін в організації виробництва та правці», з яким його ніхто не ознайомлював, оскільки із 16 грудня 2020 року він перебував на лікарняному. Окрім цього, відсутнє рішення засновника Білоцерківської міської ради щодо скорочення штату школи. Комунальні заклади Білоцерківської міської ради, а саме Білоцерківська дитяча музична школа № 2 та Білоцерківська музична школа № 3 є двома окремими юридичними особами, а тому переміщення з однієї школи в іншу без його згоди є порушенням ч.1 ст.32 КЗпПУ. Він не перебував у трудових відносинах із відповідачем, а тому наказ № 60-к від 21 грудня 2020 року виданий начальником відділу поза межами повноважень і порушує ч.2 ст.19 Конституції України. Відповідно передача до Білоцерківської дитячої музичної школи № 2 його трудової книжки та особових справ учнів

- 2 -

незаконна. Видаючи наказ про переміщення, відповідач не врахував його переважне право на залишення на роботі, передбачене ст. 42 КЗпП України, так як він є єдиним працюючим в сім`ї зі стажем роботи в Білоцерківській музичній школі № 3 понад 20 років. Через незаконне переміщення йому має бути виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім цього, через переміщення в інший навчальний заклад, йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що переміщення відбулося під час особливого періоду - карантинних заходів через COVID-19, коли у нього відсутня будь-яка можливість працевлаштуватисяяку, шкоду оцінив у 30000 грн. Своє переміщення позивач вважає, зведенням рахунків за його принципову позицію, прагнення мати власну думку, відстоювання свого права на належну оплату праці. Переміщення підриває в його очах віру у справедливість та верховенство права, оскільки на орган місцевого самоврядування (відділ культури) покладено обов`язки дотримання Конституції України та інших нормативно-правових актів.

У зв`язку з наведеним просив визнати протиправним та скасувати наказ № 60-к від 21 грудня 2020року «Про переміщення викладача-спеціаліста І категорії ОСОБА_1 », поновити його на посаді викладача Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 із 21 грудня 2020 року або до його правонаступника; стягнути з відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня його переміщення до дня поновлення на роботі та компенсувати йому моральну шкоду в розмірі 30000 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його позов задоволити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильну оцінку доказів, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Скарга мотивована хибністю висновків суду про те, що позивача було переміщено з одного комунального закладу до іншого, які є підрозділами відповідача, що не потребує його згоди. Вважає, що обидві музичні школи, є окремими юридичними особами, а тому переміщення з однієї школи в іншу без його згоди є порушенням ч.1 ст.32 КЗпПУ та ст.64 ГК України. Суд не врахував, що наказ № 60-к від 21 грудня 2020 року про його переміщення виданий відповідачем поза межами повноважень, бо він не перебував з відповідачем у тродових відносинах, а згідно відомостей Єдиного державного реєстру керівником мізичної школи № 3 була ОСОБА_2 , яку звільнено лише 24 грудня 2020 року, тобто станом на 21 грудня 2020 року вона була керівником школи № 3. Суд залишив поза увагою, що позивача було переведено на іншу посаду, зокрема у мізичній школі № 3 він обіймав посаду викладача-спеціаліста І категорії по класу акордеона, а в музичну школу № 2 його переведено на посаду викладача-спеціаліста І категорії без визначення класу.

Відповідачі - Управління культури і туризму Білоцерківської міської ради та Білоцерківська дитяча музична школа № 2, а також третя особа Білоцерківська музична школа № 3 подали один відзив на апеляційну скаргу, де вказали, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно відмовив у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

В суді апеляційної інстанції представники позвача адвокати Кукса Г.А. та Фоменко Р.О., ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримали, просили задоволити та скасувати оскаржуване рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області як незаконне.

- 3 -

Представники відповідача Управління культури і туризму начальник ОСОБА_4 та адвокат Іченська О.Р. в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Відповідач КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 2 подав заяву про розгляд справи у відсутність його представника.

Третя особа КЗ БМР Білоцерківська музична школа № 3 про розгляд справи повідомлена належним чином, до суду представника не направила, причин неявки не повідомила, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що наказ відповідача про переміщення позивача ОСОБА_1 із одного навчального закладу в інший видано з дотриманням вимог трудового законодавства, зокрема положень ст.32 КЗпП України, та без порушення прав позивача.

При цьому суд виходив з того, що переміщення позивача відбулося у межах підзвітних та підконтрольних відповідачу Комунальних закладів Білоцерківської міської ради - музичної школи № 3 і музичної школи № 2, його переміщено на ідентичну посаду - викладача-спеціаліста першої категорії, зі збереженням посадового окладу, без зміни істотних умов праці, оскільки залишилися незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади), та відбулася лише зміна робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи), а тому таке переміщення відповідно до ч.2 ст. 32 КЗпП України не потребує згоди працівника.

Також, суд керувався тим, що станом на момент видачі наказу відповідача про переміщення позивача у музичній школі № 3 була відсутня як штатна посада директора закладу, так і відсутній штатний розпис даного закладу, а тому відповідач, якому підзвітні та підконтрольні обидві музичні школи № 2 і № 3, мав повноваження повидачі наказу про переміщення позивача з одного підзвітного навчального закладу в інший.

Щодо решти вимог, то суд відмовив у їх задоволенні як похідних від основної, у задоволенні якої відмовлено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, які є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статі 2 Кодексу законів про працю України - право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

- 4 -

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.

Згідно ч.1 ст.32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст.33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч.2 ст.32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів Про практику розгляду судами трудових спорів» відповідно до ст.32 КЗпПУ переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Не вважається переведенням, що потребує згоди працівника, переміщення його на тому ж підприємстві (в установі, організації) на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ на території підприємства в межах тієї ж місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою і з тими ж істотними умовами праці. Однак і переміщення не може бути безмотивним, не обумовленим інтересами виробництва.

Судом встановлено, що 20 січня 2000 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу до Білоцерківської музичної школи № 3 викладачем по класу акордеона.

На підставі рішення атестаційної комісії Білоцерківської музичної школи № 3 від 10 травня 2011 року позивачу присвоєно кваліфікаційну категорію «Спеціаліст першої категорії».

Рішенням Білоцерківської міської ради № 398-22-VII від 22 грудня 2016 року назву закладу змінено на Комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська музична школа № 3 і затверджено статут у новій редакції.

Рішенням начальника відділу культури Білоцерківської міської ради № 112 від 18 грудня 2020 року «Про зміни до штатного розпису КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3», скорочено із 24 грудня 2020 року зі штату КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3 посаду директора та виключено вказану посаду зі штатного розпису даного навчального закладу.

Згідно наказу відповідача № 114 від 21 грудня 2020 року «Про внесення змін до Наказу № 112 від 18 грудня 2020 року «Про зміни до штатного розпису КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3», дату 24 грудня 2020 року, п.1-3 наказу № 112 від

- 5 -

18 грудня 2020 року вважати датою 21 грудня 2020 року.

Наказом відповідача № 113 від 21 грудня 2020 року «Про зміну до штатного розпису КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3», скорочено з 21 грудня 2020 року зі штатуКЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3 посаду: викладача - спеціаліста без категорії; викладача - спеціаліста другої категорії; викладача - спеціаліста першої категорії; завгоспа. Виключено зі штатного розпису КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3 посаду: викладача - спеціаліста без категорії; викладача - спеціаліста другої категорії; викладача - спеціаліста першої категорії; завгоспа.

Наказом відповідача № 60-к від 21 грудня 2020 року переміщено викладача-спеціаліста першої категорії ОСОБА_1 , працівника КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3, на посаду викладача-спеціаліста першої категорії в заклад КЗ БМР Білоцерківську музичну школу № 2 із збереженням посадового окладу без зміни істотних умов праці згідно штатного розпису.

Згідно запису в трудовій книжці ОСОБА_1 від 21 грудня 2020 року, останнього переміщено як викладача - спеціаліста І категорії з КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3 на посаду викладача-спеціаліста І категорії в КЗ БМР Білоцерківську музичну школу № 2.

22 грудня 2020 року складено Акт передачі особової справи та трудової книжки викладача з фаху акордеон ОСОБА_1 директору КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 2 ОСОБА_5 у зв`язку з його переміщенням на підставі наказу № 60-к від 21 грудня 2020 року.

28 грудня 2020 року наказом відповідача № 120 переміщено 7 учнів викладача-спеціаліста першої категорії ОСОБА_1 в КЗ БМР Білоцерківську музичну школу № 2.

Відповідно до листка непрацездатності серія АДЮ № 846015 ОСОБА_1 звільнений від роботи з 16 грудня 2020 року до 07 січня 2021 року.

Наказом директора Комунального закладу Білоцерківської міської ради Білоцерківська дитяча музична школа № 2 викладача ОСОБА_1 переведено в простій для з`ясування обставин. Підставою для видачі вказаного наказу було те, що ОСОБА_1 , який 21 грудня 2020 року був письмово повідомлений про переміщення на роботу в комунальний заклад Білоцерківської міської ради Білоцерківська дитяча музична школа № 2, не з`явився на роботу, всі можливості навчального закладу встановити зв`язок з викладачем виявилися безрезультатними.

19 квітня 2021 року директором КЗ БМР Білоцерківська дитяча музична школа № 2 направлено начальнику управління культури і туризму Білоцерківської міської ради доповідну про відсутність на робочому місці працівника даного навчального закладу ОСОБА_1 , який після переміщення в даний заклад на роботу не з`явився. На телефонні дзвінки останній не відповідає. За грудень 2020 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено заробітну плату в повному обсязі, за січень 2021 року виплачено 2/3 заробітної плати, за березень та квітень 2020 року заробітна плата ОСОБА_1 не нараховується та вирішується питання щодо звільнення ОСОБА_1 за прогули.

Відповідно до довідки про доходи, виданої управлінням культури і туризму Білоцерківської міської ради, ОСОБА_1 працює в Білоцерківській дитячій музичній школі № 2 та за грудень 2020 року йому нараховано заробітну плату і розмірі 6418,12 грн.; за січень 2021 року нараховано заробітну плату в розмірі 5185,51 грн. За лютий-квітень 2021 року ОСОБА_1 заробітна плата не нарахована через прогули.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин з огляду на правомірність дій відповідача по переміщенню позивача у межах підзвітних та підконтрольних відповідачу Комунальних закладів Білоцерківської міської ради - музичної школи № 3 і музичної школи № 2 на ідентичну

- 6 -

посаду - викладача-спеціаліста першої категорії, зі збереженням посадового окладу, без зміни істотних умов праці, оскільки залишилися незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади), що не потребує згоди працівника, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги щодо хибності висновків суду про переміщення позивача з одного комунального закладу до іншого, які є підрозділами відповідача, що не потребує його згоди, оскільки обидві музичні школи, є окремими юридичними особами, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

Судом встановлено, що засновником обох музичних шкіл № 2 і № 3 є Білоцерківська міська рада, і ці комунальні заклади засновані на комунальній власності територіальної громади (міської ради).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.11 цього Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування (ч.2 ст.17 Закону).

До відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження: управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад(п.п.1 п.«а» ст.29 Закону), а також управління закладами освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, оздоровчими закладами, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними підлітковими закладами за місцем проживання, організація їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення (п.п.1 п.«а» ст.32 Закону).

Відповідно до п.3.1Положення про відділ культури і туризму Білоцерківської міської ради затвердженого рішенням Білоцерківської міської ради від 30 серпня 2018 року основними завданнями відділу є організаційно-методичне керівництво діяльністю підвідомчих закладів та підприємств культури. Функцією відділу передбачено, що відділ виконує їх відповідно до покладених на нього завдань для забезпечення реалізації державної політики з питань культури, серед яких є організація статистичного обліку і звітності у закладах культури усіх форм власності, готує та подає на затвердження виконавчого комітету Білоцерківської міської ради рішення про визначення контингенту учнів початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів міста, сприяє розвитку матеріально - технічної бази закладів та установ, сприяє раціональній розстановці кадрів та інше.

Згідно п.6.1 цього Положення відділ здійснює керівництво діяльністю відділу та підвідомчих закладів культури відповідно до даного Положення, Посадової інструкції та чинного законодавства України.

Згідно п.7.5-7.6 цього Положення структурним підрозділом відділу є централізована бухгалтерія, яка обслуговує адміністративний апарат та підвідомчі заклади культури, перелік яких затверджується рішенням міськоїх ради.

Рішенням Білоцерківської міської ради Київської області від 26 грудня 2013 року «Про затвердження переліку комунальних закладів культури базової мережі міста Біла Церква» затверджено перелік комунальних закладів культури базової мережі міста Біла Церква згідно додатку, до якого увійшли такі заклади, як: Білоцерківська школа мистецтв

- 7 -

№ 1; Білоцерківська дитяча музична школа № 2; Білоцерківська музична школа № 3; Білоцерківська школа мистецтв № 4; Білоцерківська школа мистецтв № 5; КЗ БМР Білоцерківська школа мистецтв № 6; міська централізована бібліотечна система; КЗ БМР «Білоцерківський міський Будинок органної та камерної музики»; Білоцерківський міський парк культури та відпочинку імені Т.Г. Шевченка; КП БМР «Кінотеатр ім. О. Довженка»; Будинок урочистих подій. Форма власності комунальна. Тип закладів культури згідно зі ст. 23 Закону України «Про культуру».

Відповідно Статуту КЗ БМР Білоцерківської музичної школи № 3 (п.1.3) Заклад має статус державного закладу освіти, підзвітний та підпорядкований Відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради, як і Білоцерківська дитяча музична школа № 2.

З урахуванням наведених вище вимог закону та встановлених судом обставин, хача музичні школи № 2 і № 3 і були самостійними юридичними особами, проте дані заклади засновані на комунальній власності, мали єдину і спільну централізовану бухгалтерію, яка була структурним підрозділом відповдіача, були підзвітними та підконтрольними відповідачу, а тому переміщення позивача з однієї школи в іншу без зміни будь-яких істотних умов праці не може вважатися переміщенням на інше підприємство.

Відхиляючи дані доводи, колегія суддів враховує, що позивачем не надано доказів і такі у справі відсутні про порушення його трудових прав в результаті переміщення.

Доводи апеляційної скраги про те, що наказ № 60-к від 21 грудня 2020 року про його переміщення виданий відповідачем поза межами повноважень, бо він не перебував з відповідачем у трудових відносинах, а згідно відомостей Єдиного державного реєстру керівником музичної школи № 3 була ОСОБА_2 необгрунтовані.

Встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин керівником музичної школи № 3 був в.о.директора ОСОБА_6 , трудовий договір з яким розірвано наказом № 59-к від 18 грудня 2020 року відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України з 18грудня 2020 року.

Відповідно до наказу № 118 від 28 грудня 2020 року «Про зняття з фінансування на 2021 рік КЗ БМР Білоцерківську музичну школу № 3» знято з фінансування на 2021 рік Білоцерківську музичну школу № 3, виключено даний заклад з облікової та фінансової документації у 2021 році.

У відповідності до Посадової інструкції начальника відділу культури і туризму Білоцерківської міської ради (п.2.2) відповідно до чинного законодавства начальник відділу культури і туризму призначає та звільняє керівників закладів культури комунальної форми власності та працівників цих закладів культури у разі відсутності керівника даного закладу.

Оскільки, як зазначено вище, наказом № 59-к від 18 грудня 2020 року директора КЗ БМР БМШ № 3 було звільнено з посади, тому начальник відділу культури і туризму враховуючи п.2.2 Посадової інструкції мав повне право видати наказ № 63-к і перемістити позивача з одного підрозділу до іншого, з метою оптимізації структури підвідомчих закладів, раціоналізацією робочих місць.

Це ж стосується доводів апеляційної скарги про те, що керівника Білоцерківської музичної школи № 3 звільнено лише 24 грудня 2020 року, тобто станом на 21 грудня 2020 року вона була керівником школи № 3, які є безпідставними. Як вказувалося вище начальинка музичної школи № 3 звільнено 18 грудня 2020 року.

Доводи скарги про те, що позивача було переведено на іншу посаду, зокрема у мізичній школі № 3 він обіймав посаду викладача-спеціаліста І категорії по класу акордеона, а в музичну школу № 2 його переведено на посаду викладача-спеціаліста І категорії без визначення класу, безпідставні.

Відповідачі заперечують дані аргументи та вказують, що позивача переведено саме по класу акордеона.

Посилаючись на вказані обставини позивач всупереч положенням ч.3 ст.12 ЦПК ст.81

- 8 -

ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних, допустимих та достатніх доказів, у розумінні ст.77-80 ЦПК України, які б підтверджували, що його переведеног на іншу посаду по іншому класу.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі з огляду на низку тверджень, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: