ПОСТАНОВА

Іменем України

07 квітня 2021 року м. Кропивницький

справа № 405/8590/20

провадження № 22-ц/4809/550/21

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), суддів: Чельник О. І., Черненка В. В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Рогульченко Ірини Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 січня 2021 року у складі судді Драного В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

30.12.2020 ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник адвокат Рогульченко Ірина Анатоліївна, звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, які не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. від 16.07.2020, зареєстрований в реєстрі за № 12112.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 січня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, які не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - передано на розгляд за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва (вул. Івана Сергієнка, 3, м. Київ, 02105).

Мотивуючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що місцезнаходженням відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» є: м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз, 5-Б, що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до території Шевченківського району м. Києва. Тобто, відповідач не знаходиться на території Подільського (Ленінського) району м. Кропивницького. Крім того, оспорюваний виконавчий напис виконується приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименком Р. В., місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Ю. Поправки, 6, оф. 31, що за адміністративно-територіальним поділом відноситься до території Дніпровського району м. Києва. Офіс приватного виконавця не знаходиться на території Подільського (Ленінського) району м. Кропивницького.

Суд першої інстанції зазначив, що позов ОСОБА_1 поданий з порушенням правил територіальної підсудності, ця цивільна справа територіально непідсудна Ленінському районному суду м. Кіровограда, тому справа підлягає передачі до суду належної територіальної юрисдикції, до Дніпровського районного суду м. Києва за місцем виконання спірного виконавчого напису нотаріуса.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Рогульченко І. А. подала апеляційну скаргу, в якій з підстав порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаної ухвали суду, просить справу №405/8590/20 передати на розгляд до Ленінського районного суду м. Кіровограда.

В обґрунтування доводів апеляційної представник позивача посилається на обставини, викладені у позовній заяві.

Вважає, що до спірних правовідносин застосовується Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про захист прав споживачів як споживач за кредитним договором № 500508154 від 11.08.2014, на підставі якого отримав споживчий кредит для задоволення власних потреб.

Вказує, що згідно ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Зареєстрованим місцем проживання споживача за споживчим кредитним договором № 500508154 від 11.08.2014 ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Подільського (Ленінського) району м. Кропивницького, отже позовна заява про захист прав споживача підлягає розгляду Ленінським районним судом м. Кіровограда.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.2 ст. 369 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржене судове рішення скасуванню.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ст. 19 ЦПК).

За загальним правилом частини другої статті 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині дванадцятій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить про те, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

ОСОБА_1 використав право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернувшись до Ленінського районного суду м. Кіровограда за зареєстрованим місцем свого проживання АДРЕСА_1 .

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі №263/14171/19, який в силу положень ч. 4 ст.263 ЦПК України повинен враховувати й апеляційний суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Із копії виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. від 16.07.2020 вбачається, що боржник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Враховуючи те, що позов подано за місцем виконання виконавчого напису, що відповідає ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження та ч. 12 ст. 28 ЦПК України, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, що місцем виконання виконавчого напису нотаріуса є місто Київ і що справу належить передати за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновки суду про необхідність передачи справи на розгляд до іншого суду, з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, не відповідають вищезазначеним нормам цивільного процесуального права, тому на підставі ст. 379 ЦПК України оскаржена ухвала Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 січня 2021 року, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції (для вирішення питання про відкриття провадження у справі).

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Рогульченко Ірини Анатоліївни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04 січня 2021 року скасувати, матеріали справи направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. І. Чельник

В. В. Черненко