Дата документу 02.04.2021 Справа № 321/156/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 321/156/21 Головуючий у 1 інстанції: Ворожбянов А.М.
Провадження № 22-ц/807/1666/21
УХВАЛА

02 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді-доповідача Маловічко С.В., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2001 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Михайлівської податкової інспекції про продовження строку на прийняття спадщини і визнання права власності на земельний пай

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2001 року позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, 24 березня 2021 року ОСОБА_1 як особа, що не приймала участі у справі, на підставі ст. 352 ЦПК України подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначив, що він є рідним братом позивача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Про винесене рішення на користь його брата йому не було відомо. На підставі вироку Михайлівського районного суду від 05.09.2000 року ОСОБА_1 перебував у місцях позбавлення волі. Період відбування покарання становив 3 роки 3 місяці, а саме з 05.09.2001 року - по 05.12.2003 року. Також вказав про наявність у нього гарантованого законодавством права на Ѕ частку на спадщину на земельний пай, що був об`єктом розгляду справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вказаною статтею визначено коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

В свою чергу, особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку виключно у випадку, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Особа, яка не брала участі у справі, має довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, свобод, інтересів, обов`язків цієї особи, тобто судом першої інстанції має бути розглянуто й вирішено питання у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити висновки або судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

З матеріалів даної справи встановлено, що 12.03.2001 року ОСОБА_3 звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області з позовом до Михайлівської податкової інспекції про продовження строку на прийняття спадщини і визнання права власності на земельний пай.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2001 року було продовжено ОСОБА_3 строк для прийняття спадщини і визнано за ОСОБА_3 право на земельний частку (пай) розміром 6,86 га., який знаходиться в угіддях КСП ім. Свердлова Михайлівського району Запорізької області, посвідчене сертифікатом серія ЗП № 0095075, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Крім того, ОСОБА_3 до позову було додано заяви своїх рідних сестер і брата як інших спадкоємців за законом про відмову від спадщини.

Так, у справі містяться:

- заява ОСОБА_5 від 12 серпня 1997 року про відмову від спадщини, а також від земельної частки ( паю) після смерті батька - ОСОБА_4 (а.с. 4).

- заява ОСОБА_6 від 12 серпня 1997 року про відмову від спадщини, а також від земельної частки ( паю) після смерті батька - ОСОБА_4 (а.с. 5).

- заява ОСОБА_7 (апелянта) від 03 січня 2001 року про відмову від земельної частки ( паю) після смерті батька - ОСОБА_4 (а.с. 6). Вказана заява подана ОСОБА_7 до Михайлівської державної нотаріальної контори Запорізької області з Брянківської виправної колонії № 11, а його особистий підпис начальником Брянківської виправної колонії № 11 Шур В.А.

Отже, як з матеріалів справи, так і зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що за результатом розгляду справи судом вирішено питання лише про права і обов`язки сторін по справі, якими є ОСОБА_3 та Михайлівська податкова інспекція. Ніяких інших питань, в тому числі питань про права та обов`язки апелянта ОСОБА_7 , який відмовився від спадщини, суд не вирішував.

Тому, посилання ОСОБА_7 на те, що оскаржуване рішення суду стосується його прав та обов`язків апеляційний суд вважає безпідставними. Оскаржуване рішення стосується виключно сторін справи і не впливає ніяким чином на права скаржника та не породжує у нього ніяких обов`язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 також заявляє клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що його не було залучено до участі у справі, тому він не знав про наявність рішення та не мав можливості оскаржити його у встановлений строк.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадку, коли апеляційна скарга подана особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Положення статті 358 ЦПК України передбачають можливість поновлення строків на апеляційне оскарження після спливу річного строку з дня складання повного тексту рішення лише у випадку, коли особа не була залучена до участі у справі, не знала про судове рішення, та судовим рішенням порушено її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, а також, коли мались непереборні обставини.

Наявність вказаних обставин вказує на те, що відносно ОСОБА_7 жодних процесуальних питань не вирішувалось, а тому оскаржуваним рішенням права скаржника не порушено.

Серед іншого, ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою після спливу майже двадцяти років з дня ухвалення судового рішення, та двадцяти чотирьох років з дня смерті батька - ОСОБА_4 .

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду не мають правового значення при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги, оскільки така скарга подана після спливу одного року особою, права якої не порушено.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строків (п. 27 рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі "Шевченко проти України" та "Трух проти України" (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що в рішеннях Європейського Суду з прав людини висловлена позиція, що держава вправі висувати свої вимоги щодо доступу до суду апеляційної інстанції (Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства), 13 липня 1995, Серії A № 316-B). Рішення суду щодо виконання вимог закону не є перешкоджанням у доступі до правосуддя.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41) Європейский суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду. Правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня ухвалення судового рішення особою, права якої не порушено, а також враховуючи відсутність обставин, передбачених п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 358 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 29 березня 2001 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Михайлівської податкової інспекції про продовження строку на прийняття спадщини і визнання права власності на земельний пай - відмовити.

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя Запорізького

апеляційного суду С.В. Маловічко