Справа № 301/2556/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2021 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

в складі головуючої судді Даруда І.А.

при секретарі Сатін Н.М.

за участі відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Іршава цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 25.03.2010 року у розмірі 7898 грн. 52 коп., а також судові витрати по справі, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 25.03.2010 року з ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до на суму до 8000,00 гривень, а ОСОБА_3 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, ОСОБА_3 , свої зобов`язання перед банком належним чином не виконав. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Станом на день смерті утворилася заборгованість в розмірі 7898,52 гривень, яку просять стягнути з відповідача ОСОБА_1 як спадкоємця ОСОБА_3 , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, де позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову на тій підставі, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке було АДРЕСА_1 . Крім цього, батько відповідача не був власником рухомого і нерухомого майна, яке б відповідач міг би прийняти в спадок. Тобто, відповідач ОСОБА_1 не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , так як спадщину не прийняв.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 64).

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що відповідач ОСОБА_1 спадщину за померлим батьком не прийняв, а тому не може відповідати за його зобов`язаннями перед банком.

Заслухавши пояснення відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 25.03.2010 року (а.с.18), згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.49). 20.01. 2020 року банком була направлена Іршавській державній нотаріальній конторі претензія кредитора. Однак така отримана 05.02.2020 року і визнана такою, що належним чином не подана, про що свідчить відповідь на претензію завідувача Іршавської нотаріальної контори Плетньовою Л.М. (а.с.52).

14.05.2020 року ОСОБА_1 позивачем було направлено лист-претензію, в якому зазначено, що заборгованість ОСОБА_3 станом на дату смерті складає 7898,52 (а.с.53), однак підтверджень отримання такої не надано.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Статтями 1216, 1218 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ч. 2 ст. 1282 ЦК України).

При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи.

Під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини щодо того, що відповідачу ОСОБА_1 було достовірно відомо про наявність боргу ОСОБА_3 перед АТ КБ «ПриватБанк» та він відмовився від його сплати одноразовим платежем.

За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини.

Оскільки боржник помер, то відповідати перед кредитором на підставі ст. 1281, 1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «ПриватБанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , прийняв після нього спадщину та вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Позивач в своєму позові зазначає, що спадкоємцем у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач ОСОБА_1 . На підтвердження даної обставини Банк посилається на копії паспортів позичальника ОСОБА_3 (а.с.47) та відповідача ОСОБА_1 (а.с.48). Однак, при дослідженні в судовому засіданні копії паспортів судом встановлено, що ОСОБА_3 на момент укладення договору кредиту 25.03.2010 року не був зареєстрований в АДРЕСА_2 , так як 23.07.2009 року знятий з реєстрації місця проживання, про що свідчить відповідний штамп в паспорті, а отже не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв після померлого спадщину. Крім цього, даний факт спростовується і копією анкети-заяви (а.с.18), де місце реєстрації ОСОБА_3 на момент укладення договору є АДРЕСА_3 . Даний факт також стверджується і довідкою виконавчого комітету Ільницької сільської ради №270 від 09.02.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_3 знятий з реєстрації 23.07.2009 року для реєстрації по місцю проживання Львівська область, м. Червоноград.

Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що хтось із спадкоємців вступив у спадщину. Натомість, як вбачається з листа завідувача Іршавської держконтори від 11.03. 2021 року, що був наданий суду на виконання ухвали суду про витребування доказів, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася. (а.с.96).

Позивачем не надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та його вартість.

Відсутність будь-якого майна у ОСОБА_3 стверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек (а.с.91)

За таких обставин, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з урахуванням всіх обставин та матеріалів справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2102 грн. судового збору, сплаченого при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 608, 1054, 1218, 1231, 1281, 1282, 1268 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області.

Суддя : І. А. Даруда