Справа № 700/126/21
Номер провадження 2/700/144/21
У Х В А Л А

01 квітня 2021 року Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Лисянка матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним заповіту та спільну заяву сторін щодо затвердження мирової угоди у справі,-

встановив:

У провадженні Лисянського районного суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Позивач просить суд визнати заповіт, укладений від імені його матері ОСОБА_3 та посвідчений Вакуленко О.Д., секретарем Мліївської сільської ради, Городищенського району 15.09.2015 року і зареєстрований в реєстрі під №125, в частині розпорядження щодо земельної ділянки (паю) площею 1,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Почапинської сільської ради, кадастровий номер :03:001:0500 недійсним. В позовній заяві позивач вказує як на підставу недійсності заповіту помилку заповідача щодо частини спадкового майна і не відповідність вчиненого розпорядження волевиявленню заповідача. Вважає, що мати не бажала віддавати свою земельну ділянку відповідачу, а її волевиявлення стосувалося виключно її житлового будинку АДРЕСА_1 та всього іншого рухомого майна, що мало відношення до цього будинку. 26.02.2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу вищевказану земельну ділянку. Після смерті матері позивач звернувся до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину. Нотаріус відмовив йому вивідачі свідоцтва в зв`язку з тим, що ним пропущений строк для прийняття спадщини і спадкодавець залишила заповіт на інших спадкоємців. Наявність іншого заповіту позивач пояснює бажанням матері продати свій будинок. Відповідач ОСОБА_2 погодився його купити, а оскільки документів на будинок не було, то мати зробила заповітне розпорядження. Через помилку заповітом було охоплено все належне майно заповідачу, хоча мати мала увазі лише будинковолодіння.

У підготовчому судовому засіданні сторони надали заяву про затвердження мирової угоди з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

За цією мировою угодою сторони дійшли згоди за таких умов:

1.Відповідач ОСОБА_2 визнає недійсність заповіту щодо земельної ділянки (паю) та підтверджує, що заповідачкою при укладанні оспорюваного заповіту, укладеного від імені ОСОБА_3 та посвідченого Вакуленко О.Д., секретарем Мліївської сільської ради, Городищенського району, 15.09.2015 року і зареєстрованого в реєстрі під №125, було допущено помилку щодо земельної ділянки (паю) заповідачки, яка не бажала заповідати ОСОБА_2 цю земельну ділянку (пай), а волевиявлення заповідачки, викладене у вказаному заповіті, стосувалося виключно її житлового будинку АДРЕСА_1 та надвірних споруд і всього іншого рухомого майна, що мало відношення до цього будинковолодіння, а також земельної ділянки біля цього будинку для його обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 , а земельна ділянка (пай) площею 1,99га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Почапинської сільської ради, кадастровий номер :03:001:0500, даним заповітом не охоплювалась, тому спадкується позивачем, і відповідач претензій до цього не має і мати не буде.

2. Позивач ОСОБА_1 в свою чергу визнає факт волевиявлення заповідачки, викладене у вказаному заповіті, що стосувалося виключно житлового будинку АДРЕСА_1 та надвірних споруд і всього іншого рухомого майна, що мало відношення до цього будинковолодіння, а також земельної ділянки біля цього будинку для його обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало його мамі ОСОБА_3 , і зобов`язується не чинити перешкод при оформленні відповідачем спадщини, що складається з будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки для його обслуговування по вказаній адресі.

3. Мирова угода складена у трьох примірниках, один з яких передається на затвердження до Лисянського районного суду Черкаської області, а два з яких знаходяться у Позивача та Відповідача.

4. Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження Лисянськимрайонним судом Черкаської області і діє до повного виконання зобов`язань, передбаченого цією мировою угодою.

5. У разі ухилення однієї із сторін від виконання цієї мирової угоди, інша сторона має право направити Ухвалу суду про затвердження цієї мирової угоди до виконавчої служби для примусового виконання.

6. Судові витрати та витрати на правову допомогу сторони одна одній не відшкодовують.

Суд, дослідивши мирову угоду, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку про відсутність підстав для затвердження мирової угоди, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Вивчивши мирову угоду суд вважає, що її умови суперечать закону та порушують волю заповідача.

Так, відповідно до поданої мирової угоди сторони фактично бажають змінити волю заповідача. При цьому закон не передбачає можливості внесення змін до змісту заповіту після відкриття спадщини, оскільки таким чином змінюється воля спадкодавця, що є неприпустимим. Право на внесення змін до заповіту належить виключно заповідачеві.

Заповіт може бути визнаний недійсним лише за наявності підстав, визначених у ЦК.

Висновок щодо неможливості укладення мирової угоди, змістом якої є визнання заповіту недійсним повністю або в частині, узгоджується з позицією ВСУ. Так, відповідно до п. 29 постанови Пленуму ВСУ № 9 судам необхідно враховувати, що в силу ч. 2 ст. 215 ЦК норми закону щодо підстав нікчемності правочинів є імперативними. У зв`язку з цим суди повинні відмовляти у визнанні мирових угод у справах щодо визнання нікчемності правочинів та застосування наслідків як таких, що суперечать закону (ч. 5 ст. 207 ЦПК).

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 207, 208, 255, 256, 260, 352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у затвердженні мирової угоди від 01.04.2021, укладеної між ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (місце реєстрації: с. Почапинці Лисянського (Звенигородського) району Черкаської області).

Ухвала про відмову у затвердженні мирової угоди згідно ст. 353 ЦПК України оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н. В. Бесараб