ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №582/994/20

Номер провадження 22-ц/816/556/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання -Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Недригайлівська селищна рада Недригайлівського району Сумської області (Хоружівський старостинський округ),

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Титора Руслана Миколайовича,

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 03 лютого 2021 року, у складі судді Петен Я.Л., ухвалене в селищі міського типу Недригайлів, повний текст якого складено 12 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

01 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Недригайлівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області (Хоружівський старостинський округ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь, на земельну ділянку площею 4,56 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області.

Сої вимоги мотивував тим, що після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь, відкрилась спадщина на земельну ділянку, яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 024986, виданого 18 грудня 2001 року Хоружівською сільською радою народних депутатів на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АЕВ № 865229 від 16 жовтня 2001 року. У передбачений законом шестимісячний термін він звернувся до Державного нотаріуса П`ятої Севастопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оформити свої права на спадщину на вказану земельну ділянку не вдалося через анексію АРК та міста Севастополя у лютому 2014 року. У зв`язку з подіями, що мали місце на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, він позбавлений можливості у встановленому чинним законодавством України порядку отримати Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку після смерті батька ОСОБА_2 , просив суд захистити його спадкові права.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 03 лютого 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Титор Р.М., посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Вважає, що ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги після смерті батька ОСОБА_2 , в установленому законом порядку та строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої П`ятою Севастопольською державною нотаріальною конторою 23 січня 2013 року заведена спадкова справа № 07/2013 року, однак не зміг належним чином оформити своє право на спадщину на земельну ділянку та отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з анексією АРК із бору Російської Федерації.

Доводить, що позивач позбавлений можливості у встановленому чинним законодавством України порядку отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_2 . За відсутності законодавчого врегулювання порядку оформлення спадщини після померлих осіб, спадкові справи після яких були заведені на окупованій території, але не передані офіційним органам нашої держави. У нотаріуса, який залишився працювати на непідконтрольній території, залишилися всі нотаріальні архіви, оскільки така діяльність нотаріуса, що знаходиться на окупованій території не визнається нашою державою, і нотаріус, що знаходиться на окупованій території не має доступу до державних реєстрів.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги факт визнання позову ОСОБА_1 Хоружівською сільською радою Недригайлівського району Сумської області, та в порушення вимог ст. 206 ЦПК України, відмовлено у задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Титора Р.М., який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь помер ОСОБА_2 , Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).

Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 4,56 га, яка розташована на території Хоружівської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-СМ № 024986, виданого 18 грудня 2001 року Хоружівською сільською радою народних депутатів, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом АЕВ № 865229 від 16 жовтня 2001 року (а.с. 6, 9).

Спадкоємцем за законом після померлого ОСОБА_2 , є його син позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5, 13).

Із Витягу про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та (заповіти/спадкові договори), наданих на запит суду приватним нотаріусом Недригайлівського районного нотаріального округу Сумської області Торчицькою В.М. 06 січня 2021 року за вих. № 2/01-16 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Севастополь спадкова справа нею не заводилась. Одночасно повідомляється, що згадана спадкова справа заведена П`ятою міською Севастопольською ДНК 23 січня 2013 року за № 07/2013 (а.с. 8, 51-56) .

За інформацією Міністерства юстиції України, наданої на запит суду, згідно з розподілом граничної чисельності працівників територіальних органів юстиції на 2014 рік, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 квітня 2014 року № 92/7, чисельність працівників Головного управління юстиції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі була повністю скорочена, а повноваження по виконанню обов`язків не були передані іншим органам, в тому числі і П`ятої Севастопольської державної нотаріальної контори. Крім того, архіви державних нотаріальних контор, які діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, також передані не були (а.с. 78-79).

Відмовляючи з задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обстави прийняття ним спадщини у встановленому законом порядку після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки за відсутності спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , суд позбавлений можливості встановити за чиєю саме заявою заводилася така спадкова справа, наявність чи відсутність інших спадкоємців, дані з ким на момент смерті проживав та був зареєстрований спадкодавець, та чи видавались свідоцтва про право на спадщину і якщо так, то кому. При цьому вказав про відсутність в матеріалах справи відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії за результатами звернення позивача за оформленням спадщини за місцем знаходження спадкового майна, а також наявність розбіжностей у написанні прізвища позивача у його паспорті та свідоцтві про його народження як « ОСОБА_3 » російською мовою, а у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено як « ОСОБА_4 ».

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За положеннями ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

У ст. 1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк 23 січня 2013 року, звернувся до П`ятої міської Севастопольської ДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , у зв`язку із чим нотаріусом заведено спадкову справу № 07/2013.

Зважаючи на те, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя визнана тимчасово окупованою територією, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, зазначене унеможливило отримання позивачем свідоцтво про право на спадщину за законом за місцем її відкриття.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не визначений порядок оформлення спадщини, яка була прийнята спадкоємцями на території проведення антитерористичної операції та оформлення якої не було завершено.

Статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» закріплено, що у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року, № 1207-VII, тимчасово окупованою територією визначається територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.

Разом із тим, чинним законодавством не врегульовано питання щодо порядку отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину, на підставі спадкової справи, заведеної на окупованій території.

Зазначена законодавча прогалина дає підстави вважати, що позивач з неналежних від нього причин фактично позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті батька шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 03 березня 2021 року у справі № 189/904/19-ц (провадження № 61-7780св20).

Колегія суддів вважає помилковими посилання в рішенні суду, як на підставу відмови у позові, на неможливість встановити осіб, які проживали із спадкодавцем та коло його спадкоємців, оскільки з огляду на існуючі труднощі в отриманні такої інформації на непідконтрольній Україні території, відомості про наявність/відсутність осіб, які постійно проживали, тобто були зареєстровані зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, зазначаються спадкоємцями у відповідних заявах при зверненні до нотаріуса.

При цьому, нотаріус має роз`яснити спадкоємцям положення ст. 27 Закону України «Про нотаріат» щодо відповідальності за подання неправдивих відомостей, а також наслідки прийняття спадщини іншими спадкоємцями (за згодою спадкоємців або через суд) з урахуванням норм ст. 1280 ЦК України, яка передбачає порядок перерозподілу спадщини.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 в позові з огляду на відсутність матеріалів спадкової справи, яка залишилася на непідконтрольній території, та у зв`язку з цим неможливістю встановити коло спадкоємців, не врахував, що позивач зі свого боку вжив усіх необхідних та передбачених законом заходів для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, а відсутність матеріалів спадкової справи, яку відкрила П`ята міська Севастопольської державна нотаріальна контора, проте її матеріали не передала до нотаріального архіву на підконтрольній Україні території, не залежить від волі позивача.

Крім того, суд не взяв до уваги й те, що Хоружівська сільська рада (Хоружівський старостинський округ) Недригайлівського району Сумської області, на території якої знаходиться спадкове майно, не заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1 (а.с. 82).

Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Мінюст від 22 лютого 2012, № 296/5, визначено що при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна (п. 1.2.).

1.3. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану, або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану.

1.4. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Відповідно до п. 1.13 місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою про реєстрацію / останнє місце проживання виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, або іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (копія актового запису про смерть, домова книга тощо).

1.14. У разі відсутності у спадкоємців документів, що підтверджують місце відкриття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям їх право на звернення до суду із заявою про встановлення місця відкриття спадщини. У такому випадку місце відкриття спадщини підтверджується копією рішення суду, що набрало законної сили.

Згідно з п. 2.4. Порядку, у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз`яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження.

Із викладеного вбачається, що підтвердження факту заведення спадкової справи № 07/2013 після смерті ОСОБА_2 п`ятою міською Севастопольською державною нотаріальною конторою та внесення відомостей про таку нотаріальну дію до відповідних Державних Реєстрів, свідчить про встановлення державним нотаріусом місця відкриття спадщини.

З урахуванням наведеного та з огляду на встановлені обставини, місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та вважає за необхідне рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Титора Руслана Миколайовича задовольнити.

Скасувати рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 03 лютого 2021 року та прийняти постанову.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 4,56 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Хоружівської сільської ради (Хоружівський старостинський округ) Недригайлівського району Сумської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Севастополь.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко