Справа № 152/1104/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 березня 2021 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Мельник А.Г.

за участі секретаря судового засідання - Одудовського С.В.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження по суті цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3

вимоги позивача: про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

учасники справи:

представник позивача адвокат Гришко В.М.;

третя особа ОСОБА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився;

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

1. Позивач 30 вересня 2020 року звернулася до суду з цим позовом та вказала, що 25 серпня 2020 року на її подвір`я, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_2 викинув речі, які їй не належать. Про даний факт їй повідомив по телефону мешканець с. Слобода-Шаргородська ОСОБА_4 . Свідками даної події є також сусіди: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Водія ОСОБА_9 (номер машини НОМЕР_1 ), який привіз речі, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було опитано з цього приводу працівниками Шаргородького ВП ГУНП у Вінницькій області. Право власності на будинок АДРЕСА_1 належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на спадщину. Залишені ОСОБА_2 на подвір`ї речі знаходяться у занедбаному та пошкодженому стані та заважають позивачеві вільно використовувати власну земельну ділянку на власний розсуд. Будь-яких доручень чи повноважень ОСОБА_2 для проникнення на її приватну власність, позивач не надавала. Позивачем не укладались ні з відповідачем, ні з іншими особами договори про оренду (сервітут) земельної ділянки чи про надання земельної ділянки для зберігання на ній речей. Порушення права позивача на вільне користування земельною ділянкою полягає у незаконному проникненні ОСОБА_2 на її приватну земельну ділянку, незаконному зберіганні, без належних на те підстав чужих речей, які займають значну частину території подвір`я. Для відновлення її порушеного права необхідно, щоб ОСОБА_2 прибрав незаконно завезені ним на її земельну ділянку речі та усунув їй перешкоди для вільного користування цією земельною ділянкою. Позивач просить визнати дії відповідача, які полягають у незаконному зайнятті частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 та залишенні на ній речей - протиправними; зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом звільнення цієї земельної ділянки від речей, які ним були залишені 25 серпня 2020 року; судові витрати покласти на відповідача (а.с.20-23).

2. На підтвердження позовних вимог позивач надала копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії пояснень ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копію акту державного виконавця, копії протоколів допитів, в судовому засіданні представила одного свідка.

3. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте 8 грудня 2020 року до суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач не надала доказів викидання речей особисто ним - ОСОБА_2 .. Додані пояснення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надані в копіях, які не засвідчені у встановленому порядку, оскільки оригінали цих пояснень знаходяться у кримінальному проваджені №0000285. В поясненнях цих осіб не значиться про завезення речей на земельну ділянку позивача особисто ОСОБА_2 . Дані особи не можуть знати ОСОБА_2 , а тому їх свідчення про те, що він особисто завозив речі на земельну ділянку позивача будуть недостовірними. Зазначає, що позивач не надала переліку речей, які за її твердженнями викинуті на її земельну ділянку та чинять їй перешкоди. Вважає, що позов не містить належних доказів перебування речей, що чинять перешкоди, дійсно на земельній ділянці позивача; не містить доказів наявності у позивача перешкод у користуванні земельною ділянкою; не містить опису речей, які знаходяться на цій земельній ділянці та вказівки на їхню належність (а.с.56-60).

4. 21 грудня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона вважає, що відзив на позовну заяву відповідача є необґрунтованим, а її позовна заява підлягає задоволенню. Вказує, що факт залишення на її подвір`ї речей можуть підтвердити свідки та ці речі були передані відповідачу на відповідальне зберігання в рамках виконавчого провадження. Щодо переліку речей вказує, що перерахувати їх не має можливості, проте додає фотокартки таких речей. Крім цього, зазначає, що речі залишені відповідачем перешкоджають їй у користуванні подвір`ям, на якому вони знаходяться (а.с.70-75).

ІІ. Пояснення учасників справи.

5. Представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в позовній заяві. Додатково пояснив, що відповідач вивіз з квартири по АДРЕСА_2 речі, які належать третій особі ОСОБА_3 на підставі рішення державного виконавця. Саме державний виконавець передав відповідачу на відповідальне зберігання речі, належні ОСОБА_3 .. Однак опис, який був складений під час вивезення речей скасований, тому підтвердити вищевикладені обставини документально не представляється можливим. Крім цього, вказав, що саме відповідач без будь-яких вказівок позивача, вивіз на її подвір`я речі з квартири по АДРЕСА_2 . Ці речі описувалися в рамках виконавчого провадження про виселення третьої особи ОСОБА_3 з квартири. В подальшому дані речі знаходились на зберіганні на складі в м. Шаргород. По спливу певного часу відповідач самовільно організував вивіз цих речей на подвір`я позивача і залишив їх там. На даний час всі речі фактично знищено. Разом з тим, позивач не в змозі здійснювати своє право власності на належну їй земельну ділянку, оскільки значна частина подвір`я закладена цими речами. Просив задовольнити позовні вимоги повністю.

6. Третя особа ОСОБА_3 просила задовольнити позовні вимоги позивача та зобов`язати відповідача повернути речі у квартиру, з якої вони були вивезені. Вважає, що відповідач не отримував жодних розпоряджень від позивача про залишення речей на земельній ділянці позивача, яка є її дочкою. Вказує, що відповідач зобов`язаний повернути речі у квартиру, з якої вони були вивезені. Визнає, що це були її речі і вони наразі фактично знищені.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

7. Ухвалою судді Соколовської Т.О. від 1 жовтня 2020 року задоволено її заяву про самовідвід та передано справу до канцелярії Шаргородського районного суду Вінницької області для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.13).

8. Ухвалою судді Войнаровського І.В. від 6 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху (а.с.17).

9. Ухвалою судді Войнаровського І.В. від 6 жовтня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення(виклику) сторін (а.с.35).

10. Ухвалою судді Войнаровського І.В. від 8 грудня 2020 року постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та залучено ОСОБА_3 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (а.с.62).

11. Ухвалою судді Войнаровського І.В. від 8 грудня 2020 року задоволено його заяву про самовідвід та передано справу для проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а.с.94,95).

12. Ухвалою судді Славінської Н.Л. від 13 січня 2021 року задоволено її заяву про самовідвід та передано справу до канцелярії Шаргородського районного суду для визначення складу суду, відповідно до вимог статті 33 ЦПК України (а.с.109-111).

13. Ухвалою судді Мельник А.Г. від 14 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суду запропоновано надати в строк до 10 лютого 2021 року: відповідачу - відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення щодо позову (а.с.114).

14. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. Згідно з поштовим повідомленням, відповідач отримав вказані документи 23 листопада 2020 року (а.с.38).

15. 8 грудня 2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с.56-60). З додатків доданих до відзиву вбачається, що відзив 7 грудня 2020 року було надіслано позивачу (а.с.58,59).

18. 18 січня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона вважає, що відзив на позовну заяву відповідача є необґрунтованим, а її позовна заява підлягає задоволенню (а.с.70-75).

19. Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року підготовче провадження закрите, а справа призначена до судового розгляду (а.с.124).

20. Ухвалою суду від 22 лютого 2021 року судове засідання по даній справі відкладено (а.с.132).

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.

21. Згідно із копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000285 від 22 жовтня 2019 року, внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі ухвали Шаргородського районного суду по заяві ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ОСОБА_2 - представник ОСОБА_11 самовільно вивіз її речі із квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.4).

22. Відповідно до копій письмових пояснень, які були відібрані працівниками поліції у ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , останні зазначають, що на подвір`я по АДРЕСА_1 25 серпня 2020 року були вивантажені речі (а.с.5-7, 43-45, 50-52).

23. Згідно із копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 липня 2002 року, житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 (а.с.24).

24. Відповідно до копії акту державного виконавця від 17 листопада 2020 року, майно, яке було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 знаходиться в пошкодженому стані на території домоволодіння ОСОБА_1 (а.с.48, 54, 86).

25. Згідно із копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000185 від 3 жовтня 2020 року, внесено відомості за фактом того, що до Шаргородського ВП надійшли матеріали через секретаріат з Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби про те, що згідно постанови головного державного виконавця Грелі Н.А., представнику стягувача (власника квартири) ОСОБА_2 було передано на зберігання описане майно, яке знаходилося в квартирі під час примусового виселення боржника із квартири АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_2 , якому було ввірено вказане майно, перевіз його у невідомому напрямку, де приховує його та про місцезнаходження не повідомляє (а.с.85).

26. Згідно із копіями протоколу допиту свідка ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження №0000185 від 3 жовтня 2020 року, останній представляв інтереси ОСОБА_11 , який є громадянином держави Ізраїль. 2 серпня 2019 року постановою головного державного виконавця Грелі Н.А. про опис та арешт майна було описано майно боржника ОСОБА_12 . Під час опису майна ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , ОСОБА_2 замінив у квартирі АДРЕСА_2 дверні замки. Після чого, 20 вересня 2019 року ОСОБА_2 було зафіксовано заміну дверних замків у даній квартирі. Як йому повідомили сусіди ОСОБА_3 проникла та проживає у цій квартирі. У зв`язку з неодноразовими проникненнями ОСОБА_3 до квартири ОСОБА_11 було прийнято рішення про вивезення із квартири речей на склад за адресою: АДРЕСА_4 для тимчасового зберігання цих речей. 7 лютого 2020 року ОСОБА_2 було надіслано листи на адресу Шаргородської ДВС, ОСОБА_3 та її представнику Гришку В.М. про те, що зберігання речей на складі здійснюється не більше двох місяців з дня передачі на зберігання. Після цього, ОСОБА_2 стало відомо, що власником земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , яка є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , тому ОСОБА_11 було прийнято рішення усі речі, які зберігаються на складі перевезти на територію домоволодіння ОСОБА_1 .. В кінці серпня 2020 року найманими ОСОБА_11 водієм та вантажниками речі були перевезені та належним чином упаковані від дощових опадів. Про належність вказаної земельної ділянки позивачу ОСОБА_2 дізнався з реєстру речових прав на нерухоме майно Через деякий час на запит державного виконавця Базилицький Р.В. повідомив про місцезнаходження речей (а.с.150-153, 154-157).

27. Фотознімки, які були надані позивачем (а.с.72-75) суд не приймає до уваги, оскільки вони нічого не підтверджують та не спростовують, на них не вказано де і коли їх відзнято, що на них зображено, на їх підставі неможливо встановити перелік майна та його належність.

28. Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що перед 24 серпня 2020 року до нього зателефонував ОСОБА_2 та запропонував перевезти із приміщення складу речі, оскільки якщо речі не забрати, то вони будуть знищені. На цю пропозицію ОСОБА_9 погодився. Через деякий час ОСОБА_2 скинув йому через мобільний додаток «Вайбер» адресу ( АДРЕСА_1 ) за якою потрібно доставити речі. Після чого, речі були доставлені та накриті плівкою від опадів та здійснено фотофіксацію цих дій. Крім цього, сусіди, які були присутні під час вивантаження речей, повідомили, що домоволодіння належить ОСОБА_1 . Також, свідок повідомив, що ОСОБА_2 у телефонній розмові повідомив, що власник домогосподарства знає про вивантаження речей на її земельній ділянці. Всі розрахунки за доставку та вивантаження речей проводилися ОСОБА_2 за допомогою платіжної картки банку. Після цього, ОСОБА_2 жодного разу не телефонував свідку.

V. Оцінка Суду.

29. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

30. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

31. За приписами статті 175 ЦПК України позивач, звертаючись з позовом до суду зобов`язаний навести виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги; зазначити докази, що підтверджують вказані обставини.

32. Аналогічні положення містяться й у роз`ясненнях, викладених у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду".

В наведеному положенні постанови Пленуму також роз`яснено, що суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав), тобто предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача, а підставами - фактичні обставини, що наведені у заяві.

33. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

34. У розумінні положень наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає користуванню та розпорядженню ним своїм майном, тобто може звертатися до суду з негаторним позовом.

35. Звернутися з негаторним позовом може власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ, щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

36. Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власникові в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

37. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 924/1220/17.

38. Умовами для задоволення негаторного позову є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути чітко та конкретно визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця) (Постанова Верховного Суду від 30 липня 2019 року у справі № 926/3881/17).

39. Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В той же час згідно зі частиною третьою статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

40. У своїй постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 травня 2020 року справа № 910/1310/19, зазначив що передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

41. Як видно із представленої представником позивача копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (до цього Шаргородського) району належить позивачу. Документів, які б підтверджували право власності позивача на земельну ділянку за цією ж адресою, представником позивача не представлено. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 липня 2002 року (а.с.24) вбачається що житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області 21 лютого 2002 року, та зареєстрованого у Могилів-Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 28 травня 2002 року під №140.

42. Судом також встановлено і учасниками справи не заперечується, що в ході виконавчого провадження по виконанню рішення суду про виселення третьої особи ОСОБА_3 та її чоловіка, речі, які знаходилися по АДРЕСА_2 було описано державним виконавцем. Опис складався у відсутність боржників. Представник позивача в судовому засіданні та позивач у позові вказують, що описане майно було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_2 ..

Відповідно до частини п`ятої та сьомої статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем. Передане для зберігання майно боржника повертається йому державним виконавцем на підставі акта після відшкодування боржником витрат, пов`язаних із зберіганням такого майна. У разі якщо боржник відмовляється відшкодувати витрати, пов`язані із зберіганням майна, вони компенсуються за рахунок реалізації майна боржника або його частини. Зберігання майна здійснюється протягом не більше двох місяців з дня передачі на зберігання. Після закінчення двомісячного строку невитребуване майно реалізується в порядку, визначеному цим Законом. Отримані від реалізації такого майна кошти, за вирахуванням понесених витрат, перераховуються боржнику. У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном.

43. Позивачем та її представником в ході розгляду справи не було надано суду доказів опису майна, доказів передачі на зберігання цього майна (перелік згідно з описом) ОСОБА_2 , доказів, що саме це майно було вивантажене на подвір`ї позивача.

44. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

45. Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

46. Позивач та її представник не заявляли клопотань про витребовування доказів, зокрема, матеріалів виконавчого провадження. Саме у виконавчому провадженні повинні міститися відомості про обставини передачі майна (включаючи дату передачі майна, перелік такого майна та його належність) на відповідальне зберігання стягувачу чи його представнику, а також строк зобов`язань останніх щодо зберігання цього майна. Як випливає з вищезацитованих положень Закону України «Про виконавче провадження», по спливу двомісячного строку зберігання і за відсутності вимоги власника майна про його повернення, вказане майно повинно було бути реалізоване державним виконавцем. У разі якщо майно не було реалізовано, розпорядження ним здійснюється в порядку, встановленому для розпорядження безхазяйним майном. В такому випадку починають діяти норми статті 335 ЦК України.

47. Оцінюючи надані позивачем та її представником матеріали з кримінальних проваджень №0000285 від 22 жовтня 2019 року та №0000185 від 3 жовтня 2020 року суд вважає їх такими, що наразі не підтверджують неправомірність дій відповідача ОСОБА_2 щодо дій з майном, вивезеним з квартири АДРЕСА_2 , а також неправомірність проникнення ОСОБА_2 на територію домогосподарства позивача, незаконне зайняття ним частини земельної ділянки позивача, позаяк суду не було надано остаточних рішень щодо оцінки дій ОСОБА_2 в рамках цих чи інших кримінальних проваджень. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що вищезазначені кримінальні провадження не завершені.

48. Що стосується показань свідка ОСОБА_9 , то як останній пояснив суду, саме він особисто привіз на належному йому транспортному засобі, речі зі складу в м. Шаргород на територію домоволодіння позивача. При цьому завантажували і вивантажували ці речі інші особи. ОСОБА_2 при цьому присутній не був. Замовлення про доставку цих речей свідок отримав по телефону, а оплата надійшла йому на банківську картку. Правомірність цих дій також буде встановлюватися в рамках вищеказаних кримінальних проваджень.

49. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. ВС підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього відсутність обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. Висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

50. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позивачем та її представником не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача будь-якого обов`язку та повноважень (відповідно до договору чи закону) щодо речей, які знаходяться на подвір`ї позивача, а також протиправне вчинення ним перешкод власникові (позивачу) у реалізації нею повноважень розпорядження або (та) користування належним їй майном, в тому числі шляхом незаконного зайняття частини належного їй домогосподарства та неправомірного зберігання ним там чужих речей.

51. В судовому засіданні третя особа ОСОБА_3 вказала, що речі, які знаходяться на території біля будинку позивача належать їй. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

52. Оцінивши надані позивачем та її представником докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, Суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на те, що позивач не довела, що відповідач ОСОБА_2 незаконно зайняв належну їй земельну ділянку та залишив на ній речі. Крім цього, позивач не довела наявність у неї, як власника земельної ділянки, перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою.

Належним відповідачем за вимогами позивача за умови доведення наявності перешкод в користуванні земельною ділянкою, є особа, яка перешкоджає їй у здійсненні її законного права користування чи розпорядження земельною ділянкою. В даному випадку це власник майна, який має обов`язки щодо нього, відповідний орган місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені, у разі якщо власник майна від нього відмовився, або ж особа, яка незаконно зайняла земельну ділянку позивача. Відповідач ОСОБА_2 відповідно до наданих позивачем та досліджених в судовому засіданні доказів, не має жодних зобов`язань щодо майна, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , правомірність його дій щодо вказаного майна є предметом оцінки правоохронних органів в рамках кримінальних проваджень, які не завершені. Факт, що саме ОСОБА_2 зберігає майно на території по АДРЕСА_1 і таким чином перешкоджає позивачу здійснювати своє право власності земельною ділянкою за цією ж адресою не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Відтак суд не може зобов`язати відповідача вчиняти будь-які дії щодо чужого майна на земельній ділянці позивача.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 12, 13, 18, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України , Суд, -

у х в а л и в :

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення суду виготовлено 30 березня 2021 року.

Ім`я (найменування) сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, ід. № НОМЕР_2 , мешканка АДРЕСА_5 ;

Представник позивача: адвокат Гришко Володимир Михайлович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №3237/10, видане не підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 15 лютого 2007 року №147, діє на підставі ордеру серії КС №215781 від 11 січня 2021 року;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, зареєстрований мешканець АДРЕСА_6 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , громадянка України, мешканка АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя Андрея МЕЛЬНИК