КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року

м. Київ

справа № 372/1014/21

провадження №22-ц/824/9803/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року /суддя Висоцька Г.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з позовом в якому просила стягнути з Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на її користь моральну шкоду в сумі 72 000 грн.

Позов обґрунтувала тим, що рішенням Київського Окружного адміністративного суду задоволено адміністративний позов, та визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області щодо ненадання інформації за запитом про отримання публічної інформації від 25.01.2021 року; визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку для надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 від 18.04.2020 про отримання публічної інформації; зобов`язано Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області розглянути запит відповідачки від 18.04.2020 про отримання публічної інформації щодо наявності на території м. Обухів вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Вказувала, що протиправними діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого виникло погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди обґрунтовувала тим, що завдана шкода спричинила їй негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, та інше. За кожен місяць порушеного права на соціальний захист, позивачка оцінила у розмірі мінімальної заробітної плати, у січні місяці 2021 року для працездатних осіб 6000 грн., відповідач повинен був надати інформацію у квітні 2020 року, станом на березень 2021 року минуло 12 місяців, таким чином, просила стягнути 72 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 500 грн. Стягнуто з Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області на користь держави судовий збір в розмірі 15 грн. 66 коп. /а.с. 60-64/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення змінити, задовольнивши вимоги позову у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не було враховано всю сукупність характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, позбавлення її можливості реалізації права на отримання земельної ділянки, ступеня вини відповідача, а також обставин, які мають істотне значення. Судом також не було враховано практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги, водночас, засіб юридичного захисту, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування. У практиці ЄСПЛ порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного урядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди, оскільки на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури які посилять прозорість, і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок. Не було судом першої інстанції враховано і практику національних судів. Також посилалась на ст. 19 Загальної декларація прав людини, про те, що кожна людина має право на свободу переконань і на вільне їх виявлення, що включає свободу безперешкодно дотримуватися своїх переконань та свободу шукати, одержувати і поширювати інформацію та ідеї будь-якими засобами і незалежно від державних кордонів. Внаслідок протиправних дій відповідача, вона змушена був відстоювати своє порушене право на доступ до публічної інформації. Не було також судом враховано ч. 1 ст. 9 Конвенції про права осіб з інвалідністю, щодо надання особам з інвалідністю можливості вести незалежний спосіб життя й усебічно брати участь у всіх аспектах життя, ст. 21 щодо права на отримання інформації.

Відповідач звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність її доводів. Вказував на те, що об`єктивними обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан особи, права якої порушені (потерпілого), є, зокрема, неможливість продовження активного суспільного життя, втрата певної роботи, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, погіршення або позбавлення реалізації фізичною особою своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо. Наголошував, що відповідь на запит була надана, тому, посилання позивача на отриману моральну шкоду у зв`язку з ненаданням відповіді на запит, не відповідає обставинам справи. Наведена позивачем судова практика у схожих справах Деснянського районного суду м. Чернігів № 750/7355/20, де позивачем є ОСОБА_1 , у справі Рівненського міського суду Рівненської області № 569/14945/20 де позивачем є син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , у справі Рівненського міського суду Рівненської області справа № 569/16473/20 де позивачем є ОСОБА_1 у справі Хмельницького міськрайонного суду Вінницької області справа № 149/30/21 де позивачем у справі є син ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , свідчить про те, що дії мають систематичний характер та є методом заробітку. Позивач, як на підставу задоволення позову, посилається на наявність рішення суду, яким визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації відповідно до запиту. Посилається на те, що вказаною бездіяльністю відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилась у необхідності звернення на встановлення істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу, сили на відновлення порушеного права, що негативно відобразилось на психоемоційному стані. Разом з тим, позивачем не надано доказів наявності перешкоди в реалізації нею прав і законних інтересів, встановлених Конституцією і Законами України, як і не конкретизовано з зазначенням доказів, порушення реалізації яких саме прав та законних інтересів спричинено бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Крім того, згідно з текстом рішення Київського окружного адміністративного суду, слідує, що розгляд справи відбувся за відсутністю позивача, судового збору при подачі позову вона не сплачувала, що свідчить про відсутність інших негативних явищ для позивача, як наслідку бездіяльності відповідача. Позивачем належними та допустимими доказами не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача, а тому просили у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду задоволено адміністративний позов, та визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області щодо ненадання інформації за запитом відповідача від 18.04.2020 про отримання публічної інформації; визнано протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку для надання публічної інформації за запитом відповідача від 18.04.2020 про отримання публічної інформації; зобов`язано Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області розглянути запит відповідача від 18.04.2020 про отримання публічної інформації щодо наявності на території м. Обухів вільних земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст. 56 Конституції України, про те, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень; ст. 23 ЦК України якою передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; ст. 1173 ЦК України, про те, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суд першої інстанції із врахуванням вказаної судової практики ЄСПЛ, вказував, що суд, визнавши дії посадової особи місцевого самоврядування протиправними, вже частково згладив понесені позивачем моральні страждання. Отже, з урахуванням законодавчо закріпленого обґрунтування і підстав стягнення моральної шкоди, а також того, що матеріалами справи доведено протиправність дій посадової особи органу місцевого самоврядування, суд першої інстанції дійшов висновків про стягнення на користь позивачки 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів місцевого бюджету Обухівської міської ради Київської області, оскільки вказана сума є співмірною з завданими неправомірними діями відповідача відносно позивача.

Визначаючи розмір морального відшкодування, суд першої інстанції керувався принципом розумності та справедливості, виходив із встановлених у даній справі обставин, врахував характер, тяжкість, тривалість моральних страждань позивача.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, позивачка зазначає, що відчуває душевний неспокій, образу, сором і знаходиться в стресовому стані внаслідок неправомірних дій посадової особи органу місцевого самоврядування, завданням якої є представництво інтересів територіальної громади. Внаслідок неправомірних дій, з метою відновлення порушених прав, вона була змушена витрачати значну кількість свого особистого часу на оскарження незаконних дій, на відвідування судових установ, у зв`язку із чим зазнала моральних страждань, пов`язаних з порушенням її прав та необхідність вжиття заходів для їх захисту, відчув та відчуває себе приниженою і морально подавленою.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що позивач не отримала відповідь на запит про отримання публічної інформації щодо вільних земельних ділянок у м. Обухові під забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд з місцями розташування, внаслідок чого зазнала моральних страждань.

Водночас, відповідач отримав запит позивача 22.04.2020 р., відповідь позивачу направлено 24.04.2020 р. за вих. № 62, про що свідчать: копія відповіді, витяг із журналу реєстрації відповідей на звернення громадян та витягом із реєстру відправки простих листів. /а.с. 38-40/

У наданій відповіді зазначено, що до повноважень відповідача не належить ведення реєстру земель державної та комунальної власності, не наданих у власність чи у користування, надано роз`яснення, що отримати відомості про землі, розташовані у межах населеного пункту можна у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Таким чином, твердження позивача, що вона не отримала відповіді є безпідставними.

Окрім того, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, так як нею не доведено факт заподіяної моральних страждань через отриману відповідь.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду, складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи та причинного зв`язку між ними.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини в завданні шкоди.

Позивачем не доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода (моральна) зі встановленням її розміру; причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Лише сама наявність судового рішення про визнання протиправною бездіяльності відповідача, на що в апеляційній скарзі посилається позивач, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки даним рішенням не встановлюється безумовна доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч. 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач не надала доказів спричинення моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку між встановленим порушенням та заявленою моральною шкодою в розмірі 72 000 грн., як і не обґрунтувала розмір моральної шкоди.

Після отримання запиту 22.04.2020 р., відповідь позивачу направлено 24.04.2020 р. за вих. № 62, встановлені обставини рішенням Київського окружного адміністративного суду щодо неналежного підтвердження відправки відповіді, не можуть слугувати беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач повинна вказати в чому саме виразилась моральна шкода, відходячи від загального визначення щодо понесеного приниження та страждань.

Враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправною бездіяльністю заподіювача, а тому у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області про відшкодування моральної шкоди - залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: