Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі судді Верзун О.П., за участю секретаря судового засідання Колодич Ю.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Ціпана О.П.,розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я фізичній особі, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат - Вітошко Ю.Г. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я фізичній особі.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 вересня 2019 року на автодорозі «Рокитне - Старе Село» відповідач ОСОБА_2 , керуючи мотоциклом «Вайпер-125» номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з мотоциклом «Скай Байк» номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди останній отримав тілесні ушкодження, а саме: закритті уламкові множинні переломи правої ступні із зміщенням, перелом зовнішнього виростка правого стегна та зовнішнього виростка між гомілкового підвищення із зміщенням, комбіновані контрактури правого колінного г/ст. суглобу та правої стопи, в результаті чого ОСОБА_1 став інвалідом 3 групи. Внаслідок завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, яка виразилася у втраті можливості самостійно продовжувати нормальний, звичайний ритм свого життя, був змушений проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, терпіти болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосуватися до негативних умов існування, а саме: ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення. В період стаціонарного лікування потребував допомоги з боку близьких, з приводу чого почувався як джерело клопоту та обмежень для родичів. В позивача були порушенні активні життєві плани, погіршенні можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачення життєвого часу а саме на лікування та проведення правових заходів, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Страх після дорожньо-транспортної пригоди, який супроводжує його щоночі призводить до безсоння та нервозності, а також ослаблення організму в цілому, як наслідок появились безкінечні головні болі, різкі перепади артеріального тиску, швидка втомленість, болі в суглобах та тілі. Таким чином, з урахуванням викладеного, глибини перенесених ОСОБА_1 моральних страждань та фізичного болю, що будуть супроводжувати його довготривалий час, перенесених ним моральних переживань, які продовжують тривати по даний час та пов`язаних з цими істотними вимушеними змінами у його життєвих стосунках, часу та зусиль, які можливо хоч частково відновлять стан його психологічного здоров`я, розмір моральної шкоди позивач оцінює у 150000,00 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснювався у загальному позовному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 представництво своїх інтересів здійснював самостійно. Позовні вимоги підтвердив у повному обсязі та пояснив, що у вересні 2019 року за результатами дорожньо-транспортної пригоди, яка настала з вини відповідача, він отримав каліцтво, у зв`язку з чим не може вільно наступати на ногу: обидва пальці ноги взагалі не функціонують, стопа болить постійно, взуття заламуються, через що він змушений часто змінювати його (раз на місяць), так як воно стає непридатним для подальшого носіння. Коліно у нього не згинається, при ходінні та при фізичному навантаженні виникає біль. Змушений постійно вживати обезболюючі медикаменти. Далеку відстань він не може долати через фізичне ушкодження. Ушкоджені коліна та стопа реагують на зміни в погоді, ниють та болять. Через болі на зміну погоди та перенавантаження порушився сон. Після перенесених операцій та дії наркозу він відчуває в`ялість, погіршилась увага, пам`ять. Через зміни у житті, після аварії втратив можливість виконувати роботу по господарству та допомагати батькам. Натомість, навпаки, потребує їхньої допомоги. Отримані травми унеможливлюють його працевлаштування. З цих підстав постійно переживає. Пояснив, що внаслідок пережитої аварії також має докори, чому з ним сталась така аварія та настала інвалідність, життя його змінилось і покращення не настає, переживає, що ці зміни лишаться на все життя, боїться повторення аварії, через страх став остерігатися транспорту. Підтвердив, що зі сторони відповідача була спроба владнати ситуацію, до нього приїздив батько відповідача та пропонував йому суму коштів в розмірі 50000 грн. Однак, у зв`язку з тим, що понесені ним витрати у сукупності були більші, досягти домовленості не вдалось. В подальшому, позивач у судовому засіданні вказав, що сума коштів у розмірі 50 000 грн. буде достатньою для нього як за пережиту ним моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я.

Представник відповідача ОСОБА_2 визнав позовні вимоги частково, оскільки відповідач не заперечує спричинення позивачу матеріальної і моральної шкоди за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.09.2019 року, як і самого факту ДТП та її наслідків, разом з тим звернув увагу суду на ту обставину, що позивач, під час керування транспортним засобом був без мотошолома, що, на його думку, могло відвернути настання таких наслідків. Пояснив, що відповідачу також встановлено 3 групу інвалідності і його стан здоров`я набагато гірший від стану здоров`я позивача, він має ризик повного паралічу верхньої кінцівки, м`язи поступово атрофуються, а проведене лікування не дає бажаного ефекту. Зазначив, що ОСОБА_2 також проживає зі своїми батьками, у будинку, що їм належить; як нерухомого, так і рухомого майна не має, а отримуваної ним пенсії недостатньо для виплати коштів позивачу у розмірі заявлених ним вимог. Крім того, відповідачу у справі ОСОБА_2 прийшла претензія, згідно з якою позивачу було виплачено більш як 100 000 грн. у відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньої пригоди, в т.ч. витрати на лікування. Вказана сума виплачена позивачу, а відтак у відповідача, відповідно, виникає обов`язок повернути вказану суму коштів, яка є також для нього значною. Разом з тим, той факт, що позивач отримав виплати цих коштів деякою мірою свідчить про те, що переживання позивача частково згладжені. Зазначив, що у 2020 році позивач перебував за кордоном, де виконував роботу та за що отримував дохід, що позивач підтвердив у судовому засіданні. Просив суд врахувати ту обставину, що відповідач мав бажання сплатити позивачу до його звернення до суду кошти в сумі 50 000 грн., в тому числі матеріальні витрати позивача. Питання щодо моральної шкоди між сторонами окремо не обумовлювалось, однак домовленості не дослягли. Вважає, що сума заявленої до стягнення моральної шкоди - 150000 грн. є явно завищеною та необґрунтованою. Вказав, що відповідач, виходячи в вище наведених міркувань може сплати в рахунок перенесених моральних страждань позивачу 10 000 грн.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного.

Вказані правовідносини виникли із зобов`язання відшкодування шкоди, зокрема моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню і не пов`язана з розміром цього відшкодування та відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб, якщо інше не встановлено законом.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як вбачається із положень ст.1167, 1168 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, як що шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; м оральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Джерелом підвищеної небезпеки, у відповідності до положень ст.1187 ЦК України є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки, тобто особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо…) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч.5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вказаних обставин судом не встановлено. Також, суд вважає думку представника відповідача щодо того, що якби позивач у момент аварії перебував у мотошоломі, то наслідки аварії могли би бути не такими складними такою, що не знайшла свого підтвердження, оскільки характер та локалізація переломів стопи нижньої кінцівки не залежить від того, чи був позивач в момент аварії в мотошоломі, чи ні, тобто вказана думка є припущенням, хоча сам по собі факт керування транспортним засобом без мотошолому і є порушенням правил дорожнього руху, однак не перебуває у причинному зв`язку з настанням наслідків у вигляді шкоди у конкретно даному випадку.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є наявність лише трьох підстав для відповідальності: наявність шкоди, протиправної дії заподіювача шкоди та наявність причинного зв`язку з між протиправною дією та шкодою. Тобто, наявність вини заподіювача шкоди не вимагається. А відтак, відсутність вини водія та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Так, як вбачається із наданого витягу з ЄДРДР 02.092019 року, до вказаного реєстру внесено відомості за № 000047 за фактом настання дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 вересня 2019 року на автодорозі «Рокитне - Старе Село». Згідно цих відомостей, ОСОБА_2 керуючи мотоциклом «Вайпер-125» номерний знак НОМЕР_1 на виїзді з с. Глинне не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з мотоциклом «Скай Байк» номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП ОСОБА_2 , пасажир ОСОБА_4 та ОСОБА_1 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані в Рокитнівську ЦРЛ. Правову кваліфікацію визначено - ч.1 ст. 286 КК України ( а.с. 11).

Постановою заступника начальника СВ Рокитнівського ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області Дударя В.Д. 18.09.2020 року кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Разом з тим, як було про це зазначено у постанові, в кримінальному провадженні було встановлено технічні несправності транспортного засобу мотоциклу «Вайпер-125» номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач, зокрема: несправності гальмівної системи виражені у відсутності на конструктивному місці кріплення елементів гальмівного механізму переднього колеса та розгерметизацію приводу мотоцикла водій міг виявити до моменту ДТП при контрольованому огляді перед виїздом. Допитаний про обставини справи ОСОБА_1 пояснив, що рухався власним транспортним засобом зі швидкістю приблизно 50км/год, проте, йому на зустріч рухався мотоцикл без увімкненого світла фар на великій швидкості. На відстані приблизно 15 м від нього водій мотоцикла змінив траєкторію руху та виїхав на зустрічну смугу, де відразу сталось зіткнення транспортних засобів. Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий прийшов до висновку про наявність в діях водія ознак адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 5 ст. 121, ст.. 124, , ч.2ст. 126, , ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 12-15).

Сторонами встановлені в межах кримінального провадження обставини, в тому числі, факт протиправної поведінки відповідача не заперечувались. В результаті зіткнення транспортних засобів ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді травм.

Згідно з епікризом №16231 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «ЦМЛ» з 04.09.2019 року по 24.09.2019 року з діагнозом закриті уламкові множинні переломи правої ступні зі зміщенням. Перелом зовнішнього виростка правого стегна та зовнішнього виростка між гомілкового підвищення зі зміщенням (а.с.18). Проведено операцію та лікування.

В період з 03.12.2019 року по 06.12.2019 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні, що підтверджується епікризом № 22453 КНП «ЦМЛ», під час якого проведено операцію по демонтажу АЗФ з правої стопи (а.с.19).

В подальшому, з приводу отриманих під час ДТП травм ОСОБА_1 знаходився на лікуванні з 21.02.2020 року по 09.03.2020 року та з 11.08.2020 року 21.08.2020 року (а.с. 16 та а.с. 17).

За результатами огляду, проведеного 02.03.2020 року медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності до 01.03.2021 року. Протипоказано важку фізичну працю та тривале перебування на ногах (а.с.20); розроблено програму реабілітації інваліда. Відповідно до останньої у ОСОБА_1 було встановлено обмеження його життєдіяльності у вигляді обмежень у пересуванні та трудової діяльності. (а.с.21-22).

Встановлені обставини доводять обґрунтованість доводів позивача щодо заподіяння йому ушкодження здоров`я та, пов`язані з цим, певні моральні переживання та моральну шкоду, що було викликано змінами у його житті, які він зазнав в результаті ушкодження здоров`я в результаті ДТП. Отримані ним травми перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо - транспортної пригоди, в тому числі моральна шкода, яку він зазнав.

У п.3 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (з наступними змінами) вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно п.9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивач, внаслідок перенесених ним після дорожньо - транспортної пригоди моральних чи фізичних страждань, обмежень, інших негативних явищ, у зв`язку з ушкодженням здоров`я дійсно зазнав моральної шкоди у певному обсязі та глибині, певною мірою було порушено його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного способу життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, рідними, оскільки лікування тривало приблизно шість місяців. Однак, оцінений ним розмір моральної шкоди, заявлений до стягнення викликає сумніви. Позивач, як було встановлено в судовому засіданні, до моральної шкоди, завданої ушкодженням його здоров`я відносить матеріальні витрати, пов`язані з лікуванням, оперативним втручанням, відновленням транспортного засобу, а також витрати на придбання взуття, яке він змушений змінювати щомісяця, оскільки воно приходить у непридатність. Позивач підтвердив, що до фахівця з приводу свого психологічного стану не звертався. З огляду на що суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди, керуючись засадами розумності та справедливості та виходить з глибини фізичних та душевних страждань позивача, характеру та тривалістю його немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та попереднього життєвого стану, зважаючи на невідворотність завданої шкоди.

З цією метою суд бере до уваги, що ОСОБА_1 , звернувшись у грудні 2020 року до МТС СБУ із заявами на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на лікування у сумі 51812,04 грн., стійкою втратою працездатності у сумі 50076,00 грн. та тимчасовою втратою працездатності у сумі 7511,40 грн. ( а.с. 24-26) отримав вказані страхові виплати, що він не заперечує; набув права на стабільне джерело доходу у вигляді пенсії по інвалідності, окрім того, позивач підтвердив, що у 2020 році виїхав за кордон та влашувався на роботу по переробці ягід, за що додатково отримав кошти, а відтак, суд приходить до висновку, що стан його здоров`я дозволив йому залишити постійне місце проживання та перебувати без сторонньої допомоги. Інвалідність позивачу встановлена до 01.03.2021 року з наступним переоглядом у лютому 2021 року (а.с. 20); реабілітаційний потенціал оцінений як середній (Індивідуальна програма реабілітації інваліда - а.с. 21).

З врахуванням стану здоров`я позивача, характеру та обсягу фізичних, душевних страждань, думки позивача (який в ході судового розгляду вважав за можливе визначити розмір моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.) суд вважає за можливе задоволити позовну вимогу частково, стягнувши з відповідача 50 000 грн. моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, оскільки враховуючи всі встановлені обставини та з врахуванням засад розумності та справедливості, вважає обгрунтованою та доведеною вимогу саме в цьому розмірі.

Разом з цим, суд, у відповідності до положень ч. 4 ст. 1193 ЦК України враховує що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом загального захворювання третьої групи (внаслідок дорожньо-транспортної пригоди), проживає разом з батьками у їх житловому будинку ( а.с. 47, 48 та а.с. 51-52), є зобов`язаною особою щодо компенсації МТСБУ витрат у розмірі 100869,82 грн., які було сплачено позивачу за шкоду, заподіяну його здоров`ю ( а.с. 50). Долучені представником відповідача епікризи № 16190, № 16764, № 303, № 524, № 31, акт дослідження стану здоров`я ОСОБА_2 , протокол ЕНМГ від 05.02.2021 року ( а.с. 53- 61) доводять, що останній лікувався з приводу діагнозу : закрита ЧМТ, забій головного мозку, забої м`яких тканин голови, обличчя; перелом проксимальної фаланги ІІ пальця правої кисті зі зміщенням, закритий перелом шиловидного відростка правої ліктьової кістки без зміщення; забій правового ліктьового та плечового суглобів; посттравматичний правобічний брахіоплексит. За період лікування з 10.01.2020 року по 17.01.2020 року лікувався у неврологічному відділенні КП РОКЛ з діагнозом післятравматичний правобічний брахіоплексит, млявий тотальний з перевагою в проксимальних відділах парез правої верхньої кінцівки зі стійкою комбіноваю контрактурою правого плечового, ліктьового суглобів з нейротрофічними розладами та больовим синдромом, вираженим порушенням функції верхньої кінцівки ( а.с. 56). Вказані обставини істотно впливають на матеріальне становище відповідача, проте не звільняють його від обов`язку відшкодувати моральну шкоду, завдану позивачу внаслідок ушкодження здоров`я.

Окрім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 302 грн. 66 коп., який обрахований пропорційно до суми задоволених вимог у відповідності до положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.1167,1168,1187,1193ЦК України, 259,263-265,268, 273 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду завдану ушкодженням здоров`я у розмірі 50000 (п`ятидесяти тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 302 грн. 66 коп. (триста дві гривні шістдесят шість копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне рішення виготовлено 24 березня 2021 року.

Суддя: