Справа № 243/137/21
Провадження № 2/243/750/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Глух А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 13 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 08.09.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 45145 про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» у розмірі 24114,62 грн., судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову посилається на те, що будь яких кредитних договорів з відповідачем не підписував, фінансових зобов`язань перед відповідачем не має та ніколи не мав. Зазначає, що при вчинені оспорюваного виконавчого напису, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, зазначеної у виконавчому написі є безспірною. Таким чином, вчинюючи оспорюваний виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив приписи ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 20 січня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 45145 від 08.09.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від позивача та його представника надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання не з`явився у судове засідання, про причин неявки не повідомив, відзив на позов та витребувані судом докази не надав.

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового засідання, не з`явився, витребувані судом документи не надав.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явилась.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, вчинено виконавчий напис № 45145, відповідно до якого стягувачем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (), боржником ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Строк платежу за Кредитним договором № 004-99962-120813 від 13.08.2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року. Сума заборгованості складає 23614,62 грн., плата за вчинення нотаріусом виконавчого напису - 500 грн., всього до стягнення 24114,62 грн.

З зазначеного напису вбачається, що ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 004-99962-120813 від 13.08.2013 року, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником права та обов`язків якого на підставі Договору відступлення прав вимог за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд».

З копії заяви № 004-99962-120813 від 13.08.2013 року, підписаної між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 вбачається, що Банк відкрив позивачу поточний рахунок з використанням кредитної картки, ліміт кредитної лінії 14600,00 грн., строку ліміту 364 календарних дні

У цьому договорі відсутні відомості про те, що у разі прострочення позичальника, стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. від 28 грудня 2020 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 45145 виданого 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 24114,62 грн.

Спірним в цій справі є те, чи мав правові підстави приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчиняти виконавчий напис № 45145 на підставі документів, поданих ТОВ «Фінансова компанія «Аланд».

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ст. 39 Закону «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий перелік документів затверджений постановою Кабінетом Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі Перелік).

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 Перелік доповнено розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 набрала чинності 10.12.2014 року.

Таким чином, з 10.12.2014 року нотаріуси мали право вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.».

Колегія суддів апеляційного суду в цій справі прийшла до висновку про те, що позивачами доведено факт застосування до них оскаржуваного нормативно-правового акту, оскільки запропоновані оскаржуваною постановою КМУ зміни у процедуру вчинення виконавчих написів нотаріусів на кредитних і іпотечних договорах створюють можливість при наявності злого умислу, недбалості чи з інших причин кредитору та/чи його посадовим особам або пов`язаним із ними третім особам, незаконно заволодіти коштами або майном, як позивачів так і інших громадян України, шляхом введення в оману нотаріуса, який керуючись спірним актом буде вимушений вчинити виконавчий напис на підставі документів, що не є належними доказами безспірності заборгованості, та згодом стягнення майна чи коштів виконавчою службою на підставі такого виконавчого напису

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р. у справі № 826/20084/14.

В розумінні ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції станом на 22.02.2017 року), постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі № 826/20084/14 набрала законної сили в день проголошення, тобто 22.02.2017 року.

З огляду на викладене, пункт 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку втратив чинність з 22 лютого 2017 року, а тому з цієї дати нотаріуси не мають права вчиняти виконавчі написи на документах, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, зокрема, на підставі кредитних договорів та виписок з рахунку боржника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно підпунктів 1.1.-1.3 п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють безспірну заборгованість на підставі документів, затверджених Переліком, зазначений перелік документів є вичерпним, та у разі надання стягувачем документів не передбачених Переліком, нотаріус відмовляє у вчинені виконавчого напису, стягнення такої заборгованості повинно здійснюватися виключно на підставі рішення суду.

Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису № 45145, останній вчинений на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, тобто пункту, який втратив чинність з 22.02.2017 року.

Частинами 2 та 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , останній заперечує факт перебування в будь-яких правовідносинах з відповідачем - ТОВ «Фінансова компанія «Аланд», вказує, що будь яких кредитних чи інших договорів з відповідачем не підписував, фінансових зобов`язань перед відповідачем не має та ніколи не мав.

Ухвалою суду від 20 січня 2021 року у відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» витребовувались засвідчені копії документів, що були підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса № 45145 від 08.09.2020 року, у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича вказаною ухвалою суду витребовувались засвідчені копії документів на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис. Запитувані документи сторони у строк, визначений ухвалою суду не надали, також не повідомили суд про причини ненадання таких документів.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна на виконання ухвали суду від 20 січня 2021 року надала докази, на підставі яких нею було відкрито виконавче провадження, а саме копію заяви ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» від 21 грудня 2020 року про примусове виконання рішення до якої додано копію заяви № 004-99962-120813, копію виконавчого напису нотаріуса № 45145 від 08.09.2020 року, копію платіжного доручення про сплату внеску за відкриття виконавчого провадження та копію довіреності на представника відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, наявність в нього права вимоги до позивача не підтвердив, відомостей, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відступило відповідачу право грошової вимоги за заявою № 004-99962-120813 від 13.08.2013 матеріали справи не містять, крім того суду не надано належних та допустимих доказів про те, щопозивач мав безспірну заборгованість перед відповідачем або іншою особою.

З огляду на зазначені обставини, а також не доведення відповідачем безспірності вимог до позивача за оскаржуваним написом нотаріуса, та з огляду на те, що оскаржуваний виконавчий напис, вчинений на підставі п. 2 Переліку, який втратив чинність з 22.02.2017 року, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання спірного напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Відповідачем також не доведено, що оскаржуваний напис був вчинений у відповідності до вимог закону або на підставі інших документів передбачених Переліком.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно частин 1 та 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно частин 1 та 2 статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначив, що ним були понесені наступні судові витрати: судовий збір за подачу позову в сумі 908,00 грн., судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500,00 грн.

Відповідно частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»).

З договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 08.01.2021 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Овчаренком Олегом Олексійовичем (адвокат) вбачається, що за роботу, виконану адвокатом клієнт оплачує адвокату гонорар в розмірі та у строк, згідно договору (п. 2.3 Договору).

Згідно акту надання юридичних (адвокатських) послуг від 11.01.2021 року позивач та адвокат визначили гонорар виконавцю за надання правової допомоги у загальному розмірі 7500,00 грн., витрачений час 10 годин, видами правової допомоги зазначені: ознайомлення з документами позивача, складання позовної заяви та інших процесуальних документів, участь при розгляді справи в суді.

До справи також додано акт здійснення розрахунку за надані юридичні (адвокатські) послуги від 11.01.2021 року за договором від 08.01.2021 року. Згідно цього акту позивач ОСОБА_1 11.01.2021 року частково сплатив адвокату ОСОБА_3 узгоджений гонорар в сумі 4500 грн. готівкою. Загальна сума гонорару при цьому визначена в сумі 7500 грн., з яких: ознайомлення з документами позивача 1500 грн., складання позовної заяви та інших процесуальних документів 3000 грн., участь при розгляді справи в суді 3000 грн.

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд вважає за необхідне задовольнити вимоги в цій частині частково на суму 4500 грн., сплата якої підтверджена актом від 11.01.2021 року. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на участь адвоката при розгляді справи в суді в сумі 3000 грн. суд зазначає що матеріали справи не містять відомостей про її розгляд в судовому засіданні за участю сторін, навпаки адвокатом подано заяву про розгляд справи за його відсутності, за таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити в цій частині вимог.

На виконання ч. 4 ст. 137 ЦПК України, відповідачем не подано клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які заявлені позивачем до відшкодування.

Щодо витрат по сплаті судовому збору, суд виходить з наступного.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн. за подання позову, та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1362,00 грн.

На підставі ч. 7 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 131, 133, 141, 259, 264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 45145 від 08 вересня 2020 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір за подання позову у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок та витрати на правничу допомогу у сумі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складений та підписаний 26 березня 2021 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін

Донецької області