Провадження № 2-о/643/107/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2021

23 березня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Семенової Я.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Степанюк Д.Р.,

учасники справи:

представник заявника - адвокат Жарова-Тітарьова Л.М.,

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Жарової-Тітарьової Лариси Михайлівни, заінтересована особа - ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 16 жовтня 1996 року по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданої заяви посилалась, що вона постійно проживає та перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею проживала її свекруха - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначила, що чоловік її свекрухи ОСОБА_3 (свекор заявниці) помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а її чоловік та син ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Посилалася, що вони зі свекрухою ОСОБА_3 проживали разом, в них був спільний сімейний бюджет, вони вели разом господарство, оплачували комунальні послуги за квартиру, разом купували меблі і побутові речі для користування родиною, разом робили в у квартирі ремонт, відзначали свята та дні народження, піклувалися одна про одну. Оскільки ОСОБА_3 була людиною похилого віку, ОСОБА_2 опікувалася свекрухою, забезпечувала її продуктами, ліками, доглядала за нею. Коли свекруха потребувала постільного режиму чи перебувала на стаціонарному лікуванні, ОСОБА_2 готувала для неї їжу, здійснювала всі необхідні дії задля догляду за нею. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, заявниця отримала свідоцтво про смерть останньої, здійснила її поховання. У ОСОБА_3 залишився її повнолітній онук - ОСОБА_1 , який є сином заявниці. Після смерті ОСОБА_3 заявниця звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, проте нотаріус постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 грудня 2020 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснив, що, хоча вона фактично й прийняла спадщину, проте їй для оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , необхідно звернутися до суду із заявою для встановлення юридичного факту її проживання зі свекрухою однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. З огляду на викладене вище, вона вимушена звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту того, що вона - ОСОБА_2 проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 16 жовтня 1996 року по день смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04 січня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами окремого провадження, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2021 року витребувано у П`ятої Харківської міської державної нотаріального контори копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник ОСОБА_2 - адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, підтвердив обставини, на які в обґрунтування вимог заяви посилалася заявниця.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, як це закріплено положеннями ч. 5 ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Задоволення заяви для заявника має юридичне значення, оскільки остання має намір реалізувати своє право на прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У заяві заявник просить суд встановити факт постійного проживання спадкодавця - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та спадкоємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 16 лютого 1973 року Палацом одруження « Дзержинський », 16 лютого 1973 року був укладений шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2. , після укладення шлюбу ОСОБА_2 присвоєно прізвище « ОСОБА_2 ».

ІНФОРМАЦІЯ_7 в ОСОБА_6 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_1 .

Як убачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 листопада 1995 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, НОМЕР_9, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

Згідно з договором про визначення ідеальних часток від 11 квітня 1996 року, посвідченим державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Глуховцевою Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 4-2028, сторони по договору - ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 дійшли згоди, що квартира АДРЕСА_2 буде належати ним в рівних частках - кожному по 1/3 частці.

За таких обставин квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 (сину заявниці), ОСОБА_9 (матері заявниці) та ОСОБА_3 (свекрусі заявниці).

Відповідно до договору міни від 31 травня 1996 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори Глуховцевою Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 4-2640, ОСОБА_1 обміняв належну йому на праві особистої власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , та яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 04 листопада 1995 року, НОМЕР_9, зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 10 листопада 1995 року, №ІІ-5-20888, - на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 8 липня 1994 року, р№ 3-94-7560-І, зареєстрованого Харківським міським бюро технічної інвентаризації 15 липня 1994 року під № ІІ-3-6296, яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

За наслідками укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказаного вище договору міни, право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 24 червня 1996 року зареєстровано Харківським міським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 , р№ П-5-20888 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 16 жовтня 1996 року по теперішній час зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , що знаходить своє підтвердження довідкою про реєстрацію місця проживання особи з Реєстру територіальної громади міста Харкова та карткою прописки форми Б.

Як вбачається з поквартирної картки, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 1204/2020, заведеної П`ятою Харківсько. міської державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , була знята з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з її смертю ІНФОРМАЦІЯ_9 .

28 жовтня 2020 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І.М. було видано свідоцтво про право на спадщину № 66697501, зареєстроване в реєстрі за № 2586, на 1/3 частку квартири АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_9 , що знаходить своє підтвердження витягом з про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 62341074 від 04.11.2020, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гапон І.М.

За вказаних обставин, заявниці у справі - ОСОБА_2 на праві власності належить 2/3 частки у квартирі АДРЕСА_2 , власницею 1/3 частки у вказаному жилому приміщенні за життя була ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - свекруха заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції 20 вересня 2011 року.

Чоловік ОСОБА_3 - ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що Жовтневим РАЦС 10 березня 1980 року було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 .

Син ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим 10 жовтня 1987 року Московським відділом РАЦС.

Виходячи з наведеного, чоловік та син спадкодавиці ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , померли раніше за неї.

Як убачається зі спадкової справи № 1204/2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , початої П`ятою Харківською міською державною конторою 11 грудня 2020 року, індекс справи 02/14, зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 3536, 11 грудня 2020 року до П`ятої ХМДНК надійшла заява ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , в якій вона просить завести спадкову справу після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом або постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Заяв від інших осіб, які б звернулися з питання прийняття або відмови від спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , матеріали спадкової справи не містять.

11 грудня 2020 року постановою № 4848/0231 державного нотаріуса П`ятої ХМДНК Вікторії Зімницької про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 її свекрухи - ОСОБА_3 , оскільки надані ОСОБА_2 документи не підтверджують факт родинних відносин між спадкодавицею ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , адже ОСОБА_3 є свекрухою ОСОБА_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила факт постійного проживання заявника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 більше п`яти років до смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - ОСОБА_1 , який є сином заявниці ОСОБА_3 , в судовому засіданні пояснив, що із заявою про прийняття спадщини після смерті баби - ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звертався, фактично проживає та перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_4 , яка не є місцем відкриття спадщини. Підтвердив обставини проживання його матері - ОСОБА_2 та його баби - ОСОБА_3 з 1996 року по день смерті баби однією сім`єю, як про це зазначено у заяві ОСОБА_2 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали

взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За правилами ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Як убачається з наведеного вище, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту проживання однією сім`єю дає змогу заявнику прийняти спадщину.

З огляду на викладене, зібрані по справі докази, як кожен окремо, так і у їх сукупності, належна оцінка таких доказів вказують на наявність підстав для задоволення заяви, позаяк обставини того, що ОСОБА_2 прожила з ОСОБА_3 однією сім`єю і на час відкриття спадщини сплинуло більше п`яти років, протягом яких у них були взаємні права та обов`язки, знаходять своє підтвердження належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 263, 264, 265, 315 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Жарової-Тітарьової Лариси Михайлівни, заінтересована особа - ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю в період з 16 жовтня 1996 року по день смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий 20 лютого 1998 року Московським МВ ХМУ УМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 02 квітня 2021 року.

Суддя: Я.Ю. Семенова