Справа № 289/595/20
Номер провадження 2/289/26/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Сіренко Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Галькевич Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виключення відомостей про особу з актового запису про батьківство,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить виключити з актового запису №74 від 23.05.2018 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запису про позивача як батька дитини.

В обґрунтування свої вимог, вказав, що 30.05.2012 він уклав шлюб із відповідачкою ОСОБА_2 , у шлюбі народилися діти: дві дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що з літа 2018 року він став сумніватися у своєму батьківстві щодо сина ОСОБА_3 , та як він знаходився на заробітках в Польщі, а в цей період його дружину відвідував кум, який приділяв надмірну увагу як дружині позивача, так і не народженій ще в той час дитині. Переписка між дружиною позивача та чоловіком на ім`я ОСОБА_6 свідчить про наявність між сторонами, які переписувались, відносин, які виходять за межі дружніх, а з 11.12.2019 сторони припинили спільне проживання, ведення спільного господарства, та відповідач з дітьми почала співмешкати з іншим чоловіком.

Маючи сумніви щодо батьківства, позивач стверджує, що він не являється батьком ОСОБА_3 , а подальше існування актового запису про його батьківство порушує майнові, спадкові та інші немайнові права позивача, призводить до аліментних зобов`язань стосовно дитини, батьком якої він не являється.

Ухвалою від 08.05.2020 у вказаній справі призначено судово-медичну генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (а.с.50-51).

09.11.2020 з Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшло повідомлення про неможливість проведення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації так як незважаючи на неодноразові призначення дати відбору ОСОБА_2 на відбір зразків не з`явилася (а.с.67).

Ухвалою від 10.11.2020 відновлено провадження у вказаній справі та призначено підготовче засідання на 14.12.2020 (а.с.71), проведення якого було відкладено за клопотанням представника позивача на 13.01.2021 (а.с.78,85).

13.01.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача про визнання факту ухилення відповідача від участі в проведенні експертизи з посиланням на те, що позивач надав до суду всі наявні письмові докази на підтвердження заявлених вимог, з`являвся в експертну установу, в той же час відповідач відзиву на позов не подала, на засідання суду не з`являється, двічі ухилилася від участі у проведенні експертизи без повідомлення причин неявки (а.с.89-91).

Ухвалою суду від 04.03.2021 закрито підготовче провадження у вказаній справі та призначено справу до судового розгляду на 01.04.2021 (а.с.110), однак із перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі, справу було знято з розгляду та її розгляд перенесено на 02.04.2021, про що повідомлено сторони належним чином (а.с.117,118).

В судове засідання позивач та його представник - ОСОБА_7 не з`явилися. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги просить задовольнити (а.с.106).

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі зазначивши, що позовні вимоги не визнає, подавати клопотання про проведення генетичної експертизи не буде (а.с.119).

У відповідності до частини другої ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін в судове засідання розгляд справи технічними засобами не фіксувався.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню за наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстровано 30.05.2012, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , про що 23.05.2018 Радомишльським районним відділом ДРАЦСу територіального управління юстиції у Житомирській області складено відповідний актовий запис № 74. Батьками дитини записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8,27).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Отже реєстрація народження дитини була проведена у відповідності до законодавства.

Як вбачається із наданої позивачем в якості доказів ухвалою суду від 06.04.2020 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів було відмовлено у прийнятті до спільного розгляду із первісним позовом зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства (а.с.36), а рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 29.04.2020 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, стягнуто з останнього на користь позивача в тому числі аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с.37-39).

Із позовної заяви вбачається, що у позивача виникли сумніви щодо його батьківства після його ознайомлення з перепискою його дружини із особою з іменем «Саша» враховуючи час перебування позивача на заробітках за кордоном (а.с.10-13).

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України, що передбачено ч.1 ст. 121 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 1, 5 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст. 136 Сімейного Кодексу України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

30.07.2020 ухвалою суду по справі призначено судово-медичну генетичну експертизу, проведення якої суд доручив експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (м. Київ, вул. Докучаєвська, 4) (а.с.50-51).

Дати відбору крові призначалось на 25.09.2020 (а.с.59), про що відповідач ОСОБА_2 повідомлялась належним чином (а.с.61,63,64) та на 23.10.2020, про що сторони, в тому числі відповідач ОСОБА_2 , повідомлялись належним чином (а.с.65 зворот).

Проте на відбір зразків крові ОСОБА_2 жодного разу не з`явилась, причин не повідомляла, у зв`язку з чим ухвалу суду повернуто без виконання (а.с.67).

Вказані обставини свідчать про те, що медична експертиза генетичної ідентифікації фактично не була проведена внаслідок поведінки відповідача шляхом неявки на відбір зразків ДНК, без чого проведення призначеної судом експертизи стало неможливим.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Вказані обставини, щодо цінності як доказу у справах про оспорювання батьківства висновку судово-генетичної експертизи, є загальновідомими та очевидно були зрозумілі відповідачу ОСОБА_2 , яка є повнолітньою дієздатною особою із достатнім життєвим досвідом.

Разом із тим відповідач ухилилася від участі у призначеній судом експертизі, шляхом неявки на неодноразові виклики до медичної установи для надання біологічних зразків своїх та дитини.

Чинне цивільне процесуальне законодавство України не передбачає можливості відібрання в примусовому порядку біологічних зразків у ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_3 .

Натомість законодавством передбачені наслідки ухилення від участі у експертизі.

Згідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України вбачається, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В подальшому 14.12.2020 відповідач подала до суду документи на підтвердження поважності причин неявки на експертизу, а саме, що для проведення експертизи вона не з`являлась у зв`язку з хворобою дитини (а.с.80-84). Однак, вказані документи суд не може взяти до уваги по причині не відповідності вимогам процесуального закону про належність та допустимість доказів, оскільки подані до суду копії не засвідчені належним чином.

Крім того, слід зазначити, що після відновлення провадження у справі за наслідками повернення ухвали суду про призначення експертизи за клопотанням позивача без виконання, в поданій до суду заяві ОСОБА_2 зазначила, що подавати клопотання про проведення генетичної експертизи не буде.

З урахуванням викладених обставин, а саме: умисне ухилення відповідача від участі у призначеній судом генетичній експертизі, яку без участі ОСОБА_2 провести неможливо, доказової цінності висновку судової генетичної експертизи для сторін у справі про оспорювання батьківства; не надання суду доказів існування об`єктивних перешкод до участі ОСОБА_2 у призначеній судом експертизі; відсутності у суду при розгляді цивільної справи повноважень на примусове залучення відповідача до участі в генетичній експертизі; неподання відповідачем відзиву на позов та відсутність аргументованих заперечень з боку відповідача щодо позовних вимог - суд вважає за можливе визнати факт, для з`ясування якого була призначена генетична експертиза, а саме що ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення по виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

За змістом ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п. п. 20 глави 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) про виключення відомостей про особу з актового запису про батьківство - задовольнити.

Виключити з актового запису № 74 від 23.05.2018 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Радомишльським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як батька дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати при сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. С. Сіренко