Справа № 522/2266/21
Провадження № 2о/522/118/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Стогнієнко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду у місті Одесі цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення, по якій просить: встановити факт належності довідки архіва міста Севастополь від 31.08.2020 року про трудову діяльність з січня 1991 року по грудень 1995 року у Виробничому кооперативі «Висотнік» та отримання заробітної плати.

Заявник стверджує, що встановлення даного факту йому потрібне для підтвердження стажу, необхідного для призначення пенсії. Іншим чином підтвердити стаж роботи з січня 1991 року по грудень 1995 року у Виробничому кооперативі «Висотнік» він не може, оскільки архівна довідка від 31.08.2020 року № 2-36 видана Архівом міста Севастополь, Автономної Республіки Крим, тобто на тимчасово непідконтрольній державним органам території України.

Ухвалою від 10 лютого 2021 року заява залишена без руху. У визначений судом строк заявником недоліки усунені.

17 лютого 2021 року по справі відкрито провадження у справі.

12 березня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення представника заінтересованої особи в яких зазначено, що Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області не заперечує проти встановлення факту належності довідки заявнику. Також у поясненнях представник просить розглянути справу за ії відсутністю.

26 березня 2021 року в судове засідання учасники справи не з`явились.

Заявник в поданій до суду заяві зазначає про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 1).

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, шо наявні підстави для задоволення заяви з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як вбачається із матеріалів справи, 11 червня 2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , як особа яка прибула з м. Севастополь, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання від 11.06.2014 року, видана Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області (а.с. 5).

18 лютого 2016 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище на « ОСОБА_1 », про що свідчить свідоцтво про зміну імені від 18 лютого 2016 року та актовий запис за № 17 від 18 лютого 2016 року, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморського районі Одеського міського управління юстиції (а.с. 3).

Місце реєстрації заявника підтверджено матеріалами справи (а.с 17).

Відповідно довідки від 30 листопада 2007 року № 348 Міського державного архіву ліквідованих підприємств м. Севастополь « ОСОБА_1 здав на збереження документи ВИРОБНИЧИЙ КООПЕРАТИВ «ВИСОТНІК»: ксерокопії: Рішення від 31.01.1989 року, Витяг з Єдиного державного реєстру підприємств про ліквідацію; об`ява в газету про закриття; Лист ПФУ м. Севатополя; довідка про відсутність заборгованості ПФУ у Ленінському районі та ДПІ; Статут ВП «ВИСОТНІК»; довідка по закриття рахунку банку; об`ява в газету про відсутність печатки; пояснення про відсутність документів; відомості нарахованої заробітної плати з січня 1989 року по грудень 1996 року (а.с. 4).

Як вбачається із матеріалів справи 31 серпня 2020 року Державною казенною установою «Архів міста Севастополь» (299059, м.Севатополь, пр. Гер.Сталінграда, б.64) архівна довідка № 2-36, в якій зазначено, що в документах архівного фонду «Виробничого кооперативу «Висотнік», в лицевих рахунках за січень 1991 - грудень 1995 року наявні відомості про те, що нарахована заробітна плата ОСОБА_1 склала:

у 1991 році: у січні 2500-00, з лютого по квітень 2000-00; у травні 2500-00, у червні 2000-00; з липня по вересень 2500-00; з жовтня по листопад 3000-00, у грудні 3500-00;

у 1992 році: з січня по лютий 10000-00; у березні 20000-00; у квітні 30000-00; у травні 35000-00; у червні 45000-00; у липні 50000-00; у серпні 60000-00; з вересня - жовтень 80000-00; у листопаді 100000-00; у грудні 120000-00;

у 1993 році: у січні 50000-00; у лютому 200000-00; з березня - квітень 250000-00; в травні 300000-00; в червні 400000-00; з липня - в листопаді 450000-00; в грудні 600000-00.

у 1994 році: у січні 1000000-00, в лютому 1500000-00; в березні 2500000-00; в квітні 3000000-00; в травні 3600000-00; з червня по серпень 4000000-00, з вересня по жовтень 4500000-00; у листопаді 5000000-00; у грудні ;

у 1995 році: у січні ; у лютому ; з березня по квітень ; у травні ; у червні - липні ; у серпні - вересні ; у жовтні ; у листопаді - грудні НОМЕР_1 .

Підстави: Ф.Р. - виробничий кооператив «Висотнік». Відомості нарахування заробітної плати. Л. 13-24, 25-36, 37-48, 49-60, 61-72.

Нарахування заробітної плати ОСОБА_1 проводилась по 31.03.1992 в рублях СРСР (Закон СРСР від 11.12.1990 № 1821-1 «Про державний банк СРСР»), з 01.04.1992 - в купонах (постанова Кабінету Міністрів України та Національного банку України від 04.04.1992 № 171), з 12.11.1992 в українських карбованцях (Указ Президента України від 07.11.1992 № 549/92 «Про реформу грошової системи України»)» (а.с. 2).

Правовий режим тимчасового окупованої території визначає Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно зі статтею 3 цього закону визначено межі тимчасово окупованої території: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над вищезазначеними територіями.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В порядку ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Отже, архівна довідка від 31 серпня 2020 року № 2-36, виданої Державною казенною установою «Архів міста Севастополь» (299059, м.Севатополь, пр. Гер.Сталінграда, б.64), видана на тимчасово окупованій території, не створює правових наслідків на території України.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

В силу ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист.

Згідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК, суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

-згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

-заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

-встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, Пленум Верховного Суду України вказав, що, не зважаючи на те, що суди мають право встановлювати юридичні факти, але при цьому вони повинні керуватися або законами, або підзаконними актами, якими керуються сторони правовідносин у позасудовому порядку. Отже, правове регулювання нормативно-правовими актами не нівелюється і не ігнорується, однак за певних обставин встановлення юридичних фактів у позасудовому порядку є неможливим.

Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996р. (ратифікована Україною 14.09.2006р.).

Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, "Mozer v. The Republicof Moldova and Russia", "Ilascuand Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Як вбачається із відомостей трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , внесені відомості про зарахування 04 квітня 1989 року на посаду голови виробничого кооперативу «Висотнік» та 30 квітня 1997 року звільнення зазначеної посади, в зв`язку з ліквідацією підприємства (а.с.15-16).

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують трудову книжку, іншого документа про трудовий стаж.

Окрім того, постановою Верховного Суду від 30.09.2019 по справі №638/18467/15-а визначено, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Також, суд зазначає, що згідно статті 62 Закону № 1788-XII та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Таким чином, оскільки встановлення факту належності ОСОБА_1 архівної довідки від 31 серпня 2020 року № 2-36, має юридичне значення, оскільки це створює умови здійснення останнім особистих немайнових та майнових прав та підтверджує наявність неоспорюваних прав - трудової діяльності та стажу та розміру заробітної плати, необхідних для обрахунку пенсії, тому суд вважає за доцільне встановити факт належності документу.

Керуючись ст.ст. 263-265, 293, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення фактів, що мають юридичне значення задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Одеси, місце проживання: АДРЕСА_1 архівної довідки від 31 серпня 2020 року № 2-36 про його трудову діяльність та отриману заробітну плату з 1991 по 1995 роки у Виробничому кооперативі «ВИСОТНІК», виданої Державною казенною установою «Архів міста Севастополь» (299059, м.Севатополь, пр. Гер.Сталінграда, б.64).

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 31 березня 2021 року.

Суддя Р. Д. Абухін

26.03.2021