Справа № 369/4692/14-ц
Провадження №6/369/232/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Середенко Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У березні 2020 року заявник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» звернулася із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату та поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Свої вимоги мотивували тим, що 19.08.2014 року Києво-Святошинський районний суд ухвалив рішення у цивільній справі №369/4692/14 про стягнення заборгованості за кредитним договором №235 від 17.05.2006 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк».

25.04.2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та заявником укладено договір про відступлення права вимоги № 42053, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 235 від 17.05.2006 року перейшло до ТОВ "ФК "Інвест Хаус".

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації Банку.

У зв`язку з проведенням ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» керівництво Банку повністю було змінено, були закриті територіальні відділення Банку, звільнені відповідальні за супровід судових справ працівники. З цих причин дії банку, спрямовані на примусове виконання рішення суду не здійснювалися, було втрачено оригінали виконавчих документів та пропущено строки їх пред`явлення на примусове виконання.

Просив суд замінити стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на його правонаступника ТОВ "ФК "Інвест Хаус" у справі № 369/4692/14 , поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та видати дублікат виконавчого листа.

У судове засідання представник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, у поданій заяві заявник просив проводити розгляд заяви у відсутності представника заявника.

У судове засідання представник позивача ПАТ «ВіЕйБі Банк» не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі .

У судове засідання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не з`явилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 12 875,29 дол. США, (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять дол. 29 центів), що за офіційним курсом Національного банку України становить 146 520,80 грн.) та штраф за несвоєчасне погашення кредиту та несплачених процентів в розмірі 29 316,01 грн. (двадцять дев`ять тисяч триста шістнадцять грн. 01 коп.) та судові витрати в розмірі 1 758,37 грн. (одна тисяча сімсот п`ятдесят вісім грн. 37 коп.). У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду на час розгляду заяви набрало законної сили, відомості про його оскарження в матеріалах справи відсутні.

25 квітня 2019 року між ПАТ « Всеукраїнським Акціонерним банком» від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ "ФК "Інвест Хаус" укладено Договір про відступлення прав вимоги № 42053, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 235 від 17.05.2006 року, перейшло до ТОВ "ФК "Інвест Хаус".

Згідно вказаного Договору про відступлення прав вимоги, Банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників/ заставодавців зазначених у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс13) зазначено, що виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Слід зазначити, що згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва, у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до п. 11 узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою б вони були обов`язкові для сторони, яку правонаступник замінив.

В даному випадку підставою для заміни сторони виконавчого провадження є вибуття стягувача (кредитора) внаслідок його правонаступництва.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки рішення суду від 19 серпня 2014 року на даний час залишається не виконаним, а внаслідок правонаступництва відбулась заміна кредитора, тому заява ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Щодо видачі дублікату слід вказати наступне.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо відкритих виконавчих проваджень щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, та в цілому відсутня інформація про пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання після набрання рішенням суду законної сили, отримання його у встановленому законом порядку.

За приписами пп. 17.4 п. 17 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

У постановах від 06 листопада 2019 року у справах №2-361/2011, №2-1053/10 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Отже, звертаючись з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявник повинен зазначити обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази.

У своїй заяві ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» просить видати дублікат виконавчого листа, вказавши, що виконавчий лист відсутній у стягувача (як у первісного, так і в них, як нового кредитора), заборгованість за кредитним договором не погашена.

Вимоги до доказів визначені у ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, відповідно до яких, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» не долучено до заяви належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б засвідчували, що виконавчий лист загублено, він викрадений, знищений або істотно пошкоджений.

За таких обставин у суду відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа, виданого на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2014 року.

Щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У постанові від 21 серпня 2019 року в справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII набрав чинності 05 жовтня 2016 року.

Ст. 12 вказаного Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст. 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року №3-рп/2001).

Аналізуючи наведені положення Основного Закону та рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що дія Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не поширюється на правовідносини, які закінчились до набрання ним чинності. Цей законодавчий акт не відновлює дію виконавчих документів, строк пред`явлення яких до виконання сплив до набрання ним чинності.

Отже, положення п. 5 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII не розповсюджують свою дію на виконавчі документи, строк виконання за якими сплив на час набрання чинності зазначеним законодавчим актом.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної - сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що виконавчий лист, виданий на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2014 року, був пред`явлений до примусового виконання у строк, визначений ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV, заявник суду не надав. Також заявником не наведено доказів, які б засвідчували, що цей виконавчий лист повертався після відкриття виконавчого провадження у зв`язку з чим строки пред`явлення виконавчого документа до виконання переривалися.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2014 року, пропущено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа документу є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях виконання судового рішення), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення юридично значимих дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними та допустимими засобами доказування.

Отже, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» не надало жодного доказу на підтвердження того, що попередній стягувач через об`єктивні, непереборні, істотні труднощі не зміг отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист для примусового виконання.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що на момент придбання права вимоги до боржника за кредитним договором від 17 травня 2006 року №235 строк пред`явлення виконавчого листа, виданого на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.08.2014 року, сплинув.

Посилання заявника як на поважні причини пропуску строку на те, що тривала ліквідація позивача, в період якої було припинено основну діяльність банку, змінено керівництво, закрито територіальні відділення Банку, звільнено відповідальних за супровід судових справ працівників, суд до уваги не бере, оскільки відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації Банку. А судове рішення набрало законної сили ще у 22.12.2014 року. Що було зроблено попереднім кредитором з 22.12.2014 року по 20.03.2015 рік матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять доказів, що було зроблено попереднім кредитором вцілому за весь час до укладення договору про відступлення права вимоги.

З огляду на наведене суд не знаходить підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа для виконання.

Відмова у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку не перешкоджає можливості повторно звернутись з такою заявою, якщо будуть усунуті обставини, які слугували підставою для відмови судом у її задоволенні.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 512, 514 ЦК України, ч.2 ст. 247, 253, 442 ЦПК України , суд

у х в а л и в :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Замінити стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк», на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ХАУС» по виконанню рішення суду по справі № 369/4692/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.С. Пінкевич