ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/131/21 Номер провадження 22-ц/814/1864/21Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Обідіної О.І., Хіль Л.М., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року (ухвалене суддею Харченко В.Ф., повний текст рішення складено суддею 02.04.2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області в особі голови комісії з припинення Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області Милашевич Людмили Павлівни, Семенівської селищної ради, Виконавчого комітету Семенівської селищної ради, про стягнення з Виконавчого комітету Семенівської селищної ради на користь ОСОБА_1 9000,00 грн заборгованості за грудень 2020 року за цивільно-правовим договором б/н від 01.10.2020, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 01.10.2020 між ОСОБА_1 , як виконавцем, і Устимівською сільською радою Семенівського району Полтавської області, як замовником, укладено цивільно-правовий договір за п. 1.1 якого Устимівська сільська рада доручила, а позивач прийняв на себе зобов`язання надати послуги з ведення претензійно-позовної роботи, надання правової оцінки пред`явленим Устимівській сільській раді та її виконавчому комітету претензіям, а також надання іншої правової допомоги пов`язаної з діяльністю Устимівської сільської ради і її виконавчого комітету в термін з 01.10.2020 по 31.12.2020. Посилається на те, що за умовами п. 2.1 вказаного договору Устимівська сільська рада зобов`язувалась щомісяця сплачувати позивачеві по 9000,00 грн, що було зроблено у жовтні і листопаді 2020 року. Однак, винагорода за грудень 2020 року не сплачена. Правонаступник Устимівської сільської ради щодо відповідних бюджетних відносин і призначень - виконавчий комітет Семенівської селищної ради, повернув позивачеві непідписаним проект акту виконаних робіт за грудень 2020 року на 9000,00 грн. і не здійснив відповідну сплату коштів. Голова комісії з припинення Устимівської сільської ради Л.П. Милашевич не підписала вказаний акт, послалася, зокрема, на ненадання доказів виконання відповідного договору у грудні 2020 року та відсутність відповідної бюджетної заборгованості перед позивачем. Акти за кожен із трьох місяців є однаковими за змістом. Щодо перших двох місяців Устимівська сільська рада не мала зауважень чи заперечень щодо послуг позивача. Тому вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з ВК Семенівської селищної ради, як робочого органу Семенівської селищної ради, яка є правонаступником активів тв пасивів, всіх майнових парв та обовязків Устимівської сільської ради Семенівського району Полотавської області, грошової заборгованості в розмірі 9 000,00 грн.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з Виконавчого комітету Семенівської селищної ради на користь ОСОБА_1 9000,00 грн заборгованості за грудень 2020 року за цивільно-правовим договором б/н від 01.10.2020 - відмовлено повністю.

Судові витрати зі сплати 908,00 грн судового збору компенсовано за рахунок держави.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав скасувати рішення суду Семенівського районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказує, що суд першої інстанції проігнорував той факт, що цивільно правовий договір, який укладений мід сторонами 01.10.2020 року був дійсним до 31.12.2020 року, тому зобов?язання за вказаним договором є чинними (дійсними). Посилається на те, що 18.12.2020 року припинено юридичну особу Устимівську сільську раду, тому Семенівська селищна рада стала правонаступником активів та пасивів, всіх майнових прав та обов?язків Устимівської сільської ради. При цьому, його як сторону договору, не було поставлено до відома, що з 18.12.2020 року змінилася сторона договору на правонаступника. Вказує, що висновок суду про те, що у наданих ним для підписання актах прийому передачі послуг від 27.01.2021 року не вказано конкретний перелік виконаних у грудні місяці 2020 року робіт по цивільно-правовому договору, не відповідає дійсності, оскільки умови договору не містять ніяких додаткових умов щодо інформації, яка обов?язково повинна вноситися в акти приймання передачі наданих послуг.

Від відповідача виконавчого комітету Семенівської селищної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судове засідання проводилось в порядку письмового провадження за відсутності сторін по справі, з дотриманням принципу гласності судового процесу та забезпеченням сторонам права на своєчасне та повне отримання інформації про хід та результати розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 9.01.10.2020 між ОСОБА_1 та Устимівською сільською радою Семенівського району Полтавської області укладено цивільно-правовий договір б/н.

Відповідно до п.1.1 Договору Устимівська сільська рада доручила, а ОСОБА_1 прийняв на себе зобов`язання надати послуги з ведення претензійно-позовної роботи, надання правової оцінки пред`явленим Устимівській сільській раді та її виконавчому комітету претензіям, а також надання іншої правової допомоги пов`язаної з діяльністю Устимівської сільської ради та її виконавчого комітету в термін з 01.10.2020 по 31.12.2020.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 вказаного договору Устимівська сільська рада зобов`язувалась виплатити ОСОБА_1 за жовтень 2020 року 9000,00 грн., за листопад 2020 року 9000,00 грн., за грудень 2020 року 9000,00 грн. Виконання робіт оформлюється підписанням акту приймання-виконання наданих послуг.

31.10.2020 і 30.11.2020 ОСОБА_1 та Устимівська сільська рада підписали відповідні акти прийому-передачі послуг за жовтень і листопад 2020 року, за якими позивач отримав двічі по 9000,00 грн платежу за договором.

27.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до голови комісії з припинення Устимівської сільської ради Л.П. Милашевич з листом щодо підписання двох примірників акту прийому-передачі послуг за грудень 2020 року.

Виконавчий комітет Семенівської селищної ради листом від 09.02.2021 № 01-17/224 повідомив позивачеві про відсутність підстав для підписання проекта акту прийому-передачі послуг за грудень 2020 року і сплати коштів за грудень 2020 року, посилаючись на відсутність в актах конкретного переліку виконаних у грудні 2020 року робіт за цивільно-правовим договором від 01.10.2020. Також, вказано на відсутність кредиторської заборгованості Устимівської сільської ради за вказаним договором.

01.12.2020 рішенням Семенівської селищної ради першої сесії восьмого скликання № 1 визначено факт початку повноважень новообраних депутатів селищної ради.

Рішенням Семенівської селищної ради №16 від 18.12.2020 вирішено припинити юридичну особу Устимівську сільську раду, а Семенівську селищну раду вважати ї правонаступником.

За змістом до п.п. 1-4 п. 61 розділу V Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень: 1) у день набуття повноважень селищною радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, рад, сільських, селищних, голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі - розформовані територіальні громади); 2) після припинення повноважень сільських, селищних рад, обраних розформованими територіальними громадами (далі - ради, що припиняються), їхні виконавчі комітети продовжують здійснювати свої повноваження до затвердження селищною радою, обраною сформованою територіальною громадою (далі - новообрана рада), персонального складу її виконавчого комітету. Протягом зазначеного строку сільський, селищний голова, обраний сформованою територіальною громадою, очолює такі виконавчі комітети та входить до їх персонального складу; 3) після припинення повноважень сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу ради, що припиняється, відповідні функції одноособово виконує сільський, селищний, міський голова, обраний сформованою територіальною громадою, з дня набуття ним повноважень до затвердження новообраною радою персонального складу її виконавчого комітету; 4) сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту.

Рішенням Семенівської селищної ради від 28.12.2016 б/н головним розпорядником коштів бюджету громади визначено виконавчий комітет Семенівської селищної ради.

Управління Державної казначейської служби України у Полтавській області листом від 24.03.2021 № 02-29-08/179 повідомило виконавчий комітет Семенівської селищної ради про відсутність на 01.01.2021 кредиторської заборгованості Устимівської сільської ради перед позивачем ОСОБА_1 .

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що набуття позивачем права на отримання 9000,00 грн за грудень 2020 року, позивач, як сторона-виконавець за договором, повинен був у грудні 2020 року надавати послуги Устимівській сільській раді, як замовнику, з ведення претензійно-позовної роботи, надання правової оцінки пред`явленим Устимівській сільській раді та її виконавчому комітету претензіям, а також надання іншої правової допомоги пов`язаної з діяльністю Устимівської сільської ради її виконавчого комітету. Проте відповідні послуги для Устимівської сільської ради у грудні 2020 року позивачем не надавалися, відповідних доказів судові не надано, що, відповідно, не надає позивачеві права на їх оплату. тому, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову і відмовив у його задоволенні повністю.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в цілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто (ч. 1 ст. 902 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Таким чином, у Замовника виникає обов?язок прийняти і оплатити послуги лише за умови надання таких послуг, яке призводить до безпосереднього або опосередкованого виникнення юридичних фактів.

Тобто, предметом циваільно-правового договору, за яким особа залучається до суспільної праці, є конкретний вид послуги чи роботи її кінцевий результат, що має кількісну і якісну визначеність, а процес організації залишається за його межами.

Такий висновок суду викладений у постанові Верховного Суду від 02.02.2021 року у справі №300/2156/19, який у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оплата ж праці повинна здійснюватись за фактично виконану роботу (надані послуги), а не за відпрацьований час. Якщо виконання робіт можна поділити на окремі етапи, то строк їх виконання слід також визначати окремо, закриваючи кожен з яких слід підписанням між стиоронами акту приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Порядок розрахунків залежить від конкретної ситуації. Як правило, це певний строк після того, як підписали акт приймання-передачі або прийняли виконану роботу після її перевірки.

Отже, підставою нарахування і виплати винагороди є відповідний документ, який свідчить про факт надання послуг чи виконання конкретної роботи виконавцем (підрядником), їх якість та приймання результатів цієї роботи замовником.

Факт виконання роботи необхідно підтверджувати оформленням первинного документа - акта виконаних робіт, акта здачі-приймання наданих послуг.

Назва даного документа допускає різні варіанти, але суть залишається одною - документ (акт) має посвідчити факт передачі результату, який вимагав договір, однією стороною (виконавцем) та приймання цього результату іншою стороною - замовником.

Таким документом зазвичай є відповідний акт, складений у довільній формі та підписаний сторонами.

Проте, Позивачем у грудні 2020 року послуги, які зазначені в п.1.1. Договору Устимівській сільській раді не надавалися. Результат надання таких послуг відсутній, виходячи з наступного.

З наданих матеріалів справи вбачається, що згіднго умов договору позивач зобовязувався надавати послуги з ведення претенційно-позовної роботи.

Відповідно до рекомендацій МЮУ «Про порядок ведення претензійної та позовної роботи на підприємстві, в установі, організації» №35-14/723.01.2007, до претензійної та позовної роботи відносяться: - підготовка, одержання та складання документів, необхідних для пред`явлення і розгляду претензій та позовів; - пред`явлення і розгляд претензій та підготовка позовів; - підготовка необхідних документів при розгляді справи в суді (відзиви, заяви, скарги); - захист інтересів підприємства при розгляді майнових, переддоговірних та інших спорів в господарському та інших судах;

- здійснення організаційно-технічних заходів (реєстрація, облік, зберігання та відправка претензійно-позовних матеріалів); - забезпечення контролю за претензійно-позовним провадженням; - розгляд, аналіз, узагальнення результатів претензійної та позовної роботи; - підготовка висновків, пропозицій щодо поліпшення претензійної та позовної роботи.

Тому, вразі надання послуг з ведення прентензійно-позовної роботи мав би виникнути результат надання таких полслуг, тобто, повинні бути створені певні документи та матеріали. однак, жодних документів чи матеріалів, які б підтверджували ведення претенззійної та позовної роботи Устимівській сільіьскі раді позивачем не надано.

Також, за умовами Договору позивач зобовязувався надавати послуги з надання правової оцінки пред?явленим Устимівській сільській раді та його виконавчому комітету претензіями. Однак, жодних висновків, документів чи матеріалів, які б підтверджували надання таких послуг Позивачем не надано.

Крім того, з Журналу реєстрації вхідної кореспонденції Устимівської сільської ради за грудень 2020 року, а також Журналу реєстрації вихідної кореспонденції Устимівської сільської ради за грудень 2020 року вбачається, що в них не відображено будь-яке листування Устимівської сільської ради чи її виконавчого комітету щодо послуг позивача, які є предметом за п. 1.1 цивільно-правового договору б/н від 01.10.2020.

Також, суду не надано доказів будь-якої іншої діяльності Устимівської сільської ради чи її виконавчого комітету, а так само і позивача, щодо якої позивач надавав послуги за вказаним договором у грудні 2020 року.

Таким чином, для набуття позивачем права на отримання 9000,00 грн за грудень 2020 року, позивач, як сторона-виконавець за договором, повинен був у грудні 2020 року надавати послуги Устимівській сільській раді, як замовнику, з ведення претензійно-позовної роботи, надання правової оцінки пред`явленим Устимівській сільській раді та її виконавчому комітету претензіям, а також надання іншої правової допомоги пов`язаної з діяльністю Устимівської сільської ради її виконавчого комітету.

Проте, з наданих матеріалів справи вбачається, що відповідні послуги для Устимівської сільської ради у грудні 2020 року позивачем не надавалися, відповідних доказів судові не надано, що відповідно, не надає позивачеві права на їх оплату.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а частиною 6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які письмові підтвердження того, що позивачем надавалися відповідні послуги Устимівській сільській раді у грудні 2020 року, а тому відповідно не надає позивачеві права на їх оплату.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить до висновку про те, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих сторонами доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 30 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 04 серпня 2021 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ О.І. Обідіна _______________ Л.М. Хіль