Справа № 352/310/21
Провадження № 2/352/471/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ТОВ «Інтеркеш Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач 15.02.2021 р. звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 30799,16 грн.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 21.02.2019 р. між сторонами укладено кредитний договір № 24181-, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 6000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 127,75 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 20.02.2020 р. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 21.01.2021 р. заборгованість за цим договором становить 30799,16 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 4865,70 грн., заборгованість за відсотками - 8682,14 грн., пеня - 16893,06 грн., інфляційні втрати - 197,52 грн., 3 % річних згідно ст.625 ЦК України - 160,74 грн. Просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у наданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 21.02.2019 р. між сторонами - позивачем ТОВ «Інтеркеш Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 24181-, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 6000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 127,75 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 20.02.2020 р. Відповідно до п. 6.7 договору сторони погодили сплату штрафних санкцій - пені за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань (а.с.5-7).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 21.01.2021 р. у розмірі 30799,16 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту - 4865,70 грн., заборгованість за відсотками - 8682,14 грн., пеня - 16893,06 грн., інфляційні втрати - 197,52 грн., 3 % річних згідно ст.625 ЦК України - 160,74 грн., згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.10).

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 р. у справі № 202/4494/16-ц.

Згідно вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, судом встановлено, що позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Судом встановлено, що строк дії кредитного договору визначений сторонами до 20.02.2020 р., що становить 364 календарних дні.

Виходячи з наданого позивачем розрахунку (а.с.10), з огляду на погоджену сторонами відсоткову ставку (127,75 % річних, що становить 0,35 % в день), враховуючи внесені відповідачкою суми на погашення тіла кредиту, суд визначає розмір відсотків за користування кредитом у межах строку кредитування у розмірі 6594,32 грн. наступним чином:

5638,75 х 0,35 % = 19,74 х 34 дн. = 671,16 грн.;

5599,70 х 0,35 % = 19,60 х 55 дн. = 1078 грн.;

5599,70 х 0,35 % = 19,60 х 63 дн. = 1234,80 грн.;

4865,70 х 0,35 % = 17,03 х 22 дн. = 374,66 грн.;

4865,70 х 0,35 % = 17,03 х 136 дн. = 2316,08 грн.;

4865,70 х 0,35 % = 17,03 х 54 дн. = 919,92 грн.

З урахуванням сплати відповідачкою 3945,70 грн. на погашення відсотків суд визначає до стягнення з відповідачки 2648,62 грн. (6594,32 - 3945,70) заборгованості по відсотках.

Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат за заявлений позивачем період з січня 2020 р. до листопада 2020 р. включно у розмірі 197,52 грн. (4865 х 104,06 % = 5062,52 грн. - 4865 грн.).

Щодо вимоги про стягнення трьох відсотків річних, враховуючи вказану вище правову позицію, яка конкретизована у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 р. усправі № 912/1120/16, відповідно до якої за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов'язання, суд визначає суму 3 % річних за період з 21.02.2020 р. (після закінчення строку кредитування) до 02.02.2021 р. (заявленої позивачем дати) у розмірі 138,80 грн., виходячи з наступного розрахунку: 4865,70 х 3 % = 145,97 : 365 дн. = 0,40 х 347 дн. = 138,80 грн.

З огляду на викладене суд визначає до стягнення з відповідачки на користь позивача 4865,70 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2648,62 грн. заборгованості по відсотках, 197,52 грн. інфляційних втрат, 138,80 грн. 3 % річних. Таким чином, сума боргу за кредитним договором або розмір понесених позивачем збитків, що підлягає стягненню з відповідачки, становить 7850,64 грн.

Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.09.2014 р. у справі № 6-100цс14, частиною третьою ст.551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст.10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

З урахуванням викладеного, з огляду на незрозумілість розрахунку пені, яку позивач заявив до стягнення у 16893,06 грн., що значно перевищує розмір збитків, суд вважає можливим зменшити розмір вказаної пені без відповідної заяви відповідачки до розміру збитків, а саме до 7850 грн.

Таким чином, з відповідачки слід стягнути у користь позивача 15700,64 грн. заборгованості за кредитним договором, що складається із 4865,70 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2648,62 грн. заборгованості по відсотках, 197,52 грн. інфляційних втрат, 138,80 грн. 3 % річних, 7850 грн. пені.

З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову на суму 15700,64 грн., що становить 50,98 % від заявленої суми позову, стягненню з відповідача на користь позивача підляють судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1157,25 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 526, 625, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265, 279, 282 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ТОВ «Інтеркеш Україна» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ТОВ «Інтеркеш Україна» 15700 (п`ятнадцять тисяч сімсот) грн. 64 коп. заборгованості за кредитним договором, що складається із 4865,70 грн. заборгованості за тілом кредиту, 2648,62 грн. заборгованості по відсотках, 197,52 грн. інфляційних втрат, 138,80 грн. 3 % річних, 7850 грн. пені,та 1157 (одну тисячу сто п`ятдесят сім) грн. 25 коп. судових витрат, а всього 16857 (шістнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) грн. 89 коп.

У решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеркеш Україна», м. Ужгород, вул. Швабська, 17, .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 12.04.2021 р.

Суддя М.М.Хоминець