Справа № 315/360/21
Номер провадження № 2/315/179/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2021 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області в складі головуючого: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лілія» про визнання договору оренди землі недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лілія», який в подальшому представником Сивоненко О.В. було уточнено, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі від 01.08.2005 року, укладений між орендодавцем ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 та орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю «Лілія» , зареєстрований Гуляйпільським районним відділом Запорізької регіональної філії «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.09.2007 р. № 36, припинити право оренди земельної ділянки, кадастровий номер :31:027:0007, площею 5,4006 га, яке набуте Товариством з обмеженою відповідальністю «Лілія» ЄДРПОУ .09.2007 р., та стягнути з ТОВ «Лілія» плату за користування земельною ділянкою у 2008році 3511,45грн.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №121423, виданого 13 червня 2005 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, він є власником земельної ділянки, площею 5,4006 га, кадастровий номер :31:027:0007, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За увесь час жодних правочинів щодо зазначеної земельної ділянки він не вчиняв. У 2020 році вирішив здати її в оренду, однак, листом відділу у Гуляйпільському районі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 27.08.2020 року, був повідомлений про існування Договору оренди щодо зазначеної земельної ділянки. Так, відповідно до Договору від 01 серпня 2005 року позивач передав в оренду відповідачу земельну ділянку площею 5,4006 га, кадастровий номер :31:027:0007 строком на 15 років. Даний Договір було зареєстровано Гуляйпільським РВ ЗРФ «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.09.2007 р. № 96.згідно державного акта серії ЯА №305041 від 29.07.2005р.

Позивач стверджує, що спірного договору не підписував, до 2020 року не знав і не міг знати про те, що він існує. Також йому невідомо ким було підписано акт приймання-передачі належної йому земельної ділянки. Незаконне підписання відповідачем від імені позивача зазначених договору та акту приймання-передачі, і здійснення державної реєстрації права оренди на належну йому земельну ділянку призвело до порушення його права власності на землю, в зв`язку з чим він і звернувся з даним позовом до суду.

Представником відповідача 30.03.2021 подано відзив на позов, в якому останній заперечує проти задоволення позову в повному об`ємі. Свої заперечення обгрунтовує тим, що Договір оренди землі, який укладено 01 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лілія», було укладено у відповідності до вимог діючого законодавства України, ним було узгоджено всі істотні умови використання Товариством земельної ділянки, визначено розмір орендної плати, строки її сплати, визначено права та обов`язки сторін, тощо. Даний Договір було зареєстровано у відповідності до приписів Закону України «Про оренду землі» в редакції чинній на момент його укладення, про що свідчить відповідна інформація у самому Договорі, копію якого долучив позивач. Враховуючи приписи пункту 8 Договору оренди землі та чинне законодавство - строк дії даного Договору 15 років, тобто до 26.09.2022 року. Відповідач - ТОВ «Лілія» зі свого боку повністю виконує взяті на себе зобов`язання за вказаним Договором, серед іншого й виплачує обумовлену орендну плату. При цьому виплата орендної плати відбувається за поданими самим ОСОБА_1 заявами про таку виплату, отримання орендної плати підтверджується підписом ОСОБА_1 у відповідних відомостях. Також зазначає, що позивачем не наведено жодних належних та допустимих доказів твердження того що він не укладав спірний Договір та не виконував його умови на протязі більш ніж 14 років. Окрім цього зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого порущеного права.

Позивач, представник позивача адвокат Сивоненко О.В. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити з вищевказаних підстав. Зазначили також, що хоча й отримання ОСОБА_1 плати за користування земельною ділянкою не заперечується сторонами, проте дана обставина не спростовує заявлених позовних вимог та факту неукладення між ними спірного договору оренди землі.

Представник відповідача адвокат Макаренко О.М. в судовому засіданні повідомив про невизнання в повному обсязі позовних вимог ОСОБА_1 та наведених ним у позові обставин. Вказав, що твердження позивача про те, що він не підписував договору оренди землі не відповідають фактичним обставинам та не підтверджуються жодним доказом, оскільки сторонами 01.08.2005р. були підписані також і акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки, позивачем надано відповідачу копії державного акта на право власності на земельну ділянку, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, інформацію про які містить спірний договір, сторони дійшли згоди стосовно всіх передбачених законом істотних умов, всі зобов`язання відповідача перед позивачем, в тому числі й щодо орендної плати, виконані в повному обсязі; позивачем не надано доказів на спростування автентичності його підпису на всіх документах, зокрема і на Договорі оренди, а висновок експерта від 22.07.2021р. не може бути належним і допустимим доказом у справі, оскільки складений з порушенням норм процесуального закону та нормативних документів, що регулюють організацію і проведення судово-почеркознавчих експертиз (експертизу фактично проведено за повної відсутності зразків почерку та підпису особи; експериментальні зразки підпису нібито позивача невідомого походження без посилання на час та особу, яка ці зразки відібрала). Крім того, експерт досліджував примірник спірного Договору оренди невідомого походження, який, зі слів позивача, йому підкинули в поштову скриньку за винагороду. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП №121423, виданого Гуляйпільською райдержадміністрацією 13 червня 2005 року, є власником земельної ділянки площею 5,4006га, кадастровий номер :31:027:0007 (а.с.16).

01 серпня 2005 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лілія» було укладено типовий договір оренди землі щодо зазначеної земельної ділянки, за умовами якого позивач передав відповідачу в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку площею 5,4006га терміном на 15 років з внесенням орендної плати в розмірі 1,5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки або в натуральній чи відробітковій формі один раз на рік до 31 грудня; невід`ємними частинами даного договору є також складені та підписані сторонами акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 01 серпня 2005 року та акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду, від 01 серпня 2005 року. Дане речове право ТОВ «Лілія» було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 вересня 2007 року за № 36 (а.с.17).

Відповідно до листа ТОВ «Лілія», адресованого ОСОБА_1 , від 15.12.2020 вих № 40, Товариство на заяву останнього про дострокове розірвання договору оренди землі повідомляє, що всі договірні відносини стосовно вищезазначеного договору Товариство виконує, тому підстав для його розірвання не вбачає (а.с.19).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/104-21/20987-ПЧ за результатами проведення почеркознавчої експертизи за заявою гр. ОСОБА_1 , складеного 22 липня 2021 року експертом Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру О.А.Дробот, підпис від імені ОСОБА_1 , що міститься у графі «Орендодавець» у примірнику Договору оренди землі від 01.08.2005 та акті прийому-передачі об`єкта оренди від 01.08.2005, виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнім підписам ОСОБА_1 (а.с.87-96).

За змістом положень ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право в установленому законом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, обравши відповідний спосіб такого захисту.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.1, 2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, ч.9 ст.93 ЗК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, яким є, зокрема, Закон України «Про оренду землі».

Так, за приписами ч.1 ст.93, ст.124-126 ЗК України, ст.1-6 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав й оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

В ст.15 Закону України «Про оренду землі» наведено перелік істотних умов договору оренди землі; за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно з ч.1, 4 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Положення ст.6, 627 ЦК України встановлюють принцип свободи договору, а ст.629 ЦК України обов`язковість його виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Приписами ч.3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу вимог ч.1 ст.215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

В тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відтак, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Оскільки для договору оренди землі встановлено обов`язковість письмової форми, то в силу приписів ч.2 ст.207 ЦК України цей правочин повинен бути підписаний його сторонами.

За змістом положень ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В обгрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 та його представник посилались на непідписання позивачем договору оренди землі від 01.08.2005р. та акту прийому-передачі об`єкта оренди за даним договором від 01.08.2005р., що підтверджено висновком почеркознавчої експертизи від 22.07.2021р.

Однак, суд не може погодитися з вказаними доводами сторони позивача, оскільки долучений до позову представником позивача висновок експерта № № СЕ-19/104-21/20987-ПЧ від 22.07.2021р., з огляду на положення ст.77-80 ЦПК України, не може вважатися належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом по справі й відхиляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу; відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За змістом положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається зі змісту висновку експерта № СЕ-19/104-21/20987-ПЧ від 22.07.2021р., за заявою ОСОБА_1 від 01.07.2021 була проведена почеркознавча експертиза. Також згідно зазначеного висновку експерта в його розпорядження для порівняльного дослідження були надані й ним досліджувалися: Договір оренди землі від 01.08.2005 на 3 арк., акт прийому - передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 01.08.05 б/н на 1 арк., кадастровий план земельної ділянки на 1 арк., схема земельної ділянки на 1 арк., витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2020 на 1 арк., експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 на 2 арк.; документи з вільними зразками підпису ОСОБА_1 .

Відповідно до п.3.1. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, Затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив(ла) (залучив(ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цієї Інструкції. Вилучення об`єктів, що підлягають дослідженню, та відібрання зразків оформлюються протоколом згідно з вимогами процесуального законодавства. У них, крім загальних реквізитів такого роду документів, зазначається, які саме зразки були вилучені або відібрані, їх кількість, умови відбору або вилучення, а також інші обставини, що мають значення для вирішення поставлених питань. Протокол підписується всіма особами, які брали участь у вилученні об`єктів, відібранні зразків.

Згідно п.1.1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (далі - Рекомендації), затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998р. №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012р. №1950/5), для проведення почеркознавчого дослідження рукописних записів та підписів експерту повинні надаватися оригінали документів, однак, всупереч вказаних вимогам, позивачем надано в розпорядження експерта Договір оренди сумнівного походження, оскільки, як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні вказаний примірник договору йому підкинули в поштову скриньку за винагороду. Примірник спірного Договору, який знаходиться у відповідача ТОВ «Лілія» експерту не надавався і не досліджувався.

Крім того, експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 , як пояснив останній в судовому засіданні, він надіслав на адресу експертної установи самостійно засобами поштового зв`язку. Тож, всупереч вимогам п.1.7 Рекомендацій, на наданих експерту експериментальних зразках підпису ОСОБА_1 відсутні відомості про особу, яка їх відібрала, особливості зразка (посвідчувальний напис), що не дає можливості достовірно стверджувати про їх виконання саме позивачем.

Відтак, кількість та якість наданих в розпорядження експерта документів для проведення дослідження зразків підпису ОСОБА_1 , на думку суду, не відповідали критерію достатності обсягу порівняльного матеріалу, за яким можливо було б виявити індивідуальність, варіаційність та стійкість ознак в досліджуваному об`єкті і зразках підпису виконавця ( ОСОБА_1 ), що в свою чергу унеможливлювало досягнення основного завдання почеркознавчої експертизи - ідентифікації виконавця рукописного тексту (п.1.1, 1.13 Рекомендацій).

Пояснення ж позивача щодо обставин спору в судовому засіданні, в силу вимог ст.76 ЦПК України, не є джерелом доказів по справі.

Відхиляючи висновок експерта №3/21 від 18.01.2021р. як доказ позивача, суд також враховує й те, що ОСОБА_1 не оспорюються обставини проведення з представником ТОВ «Лілія» перемовин перед укладення оспорюваного договору оренди землі, надання відповідачем йому пропозиції укласти вказаний договір та прийняття її ним, отримання примірнику договору та його подальше сумлінне виконання сторонами, що свідчить про внутрішнє суб`єктивне бажання (волевиявлення) позивача досягти певних цивільно-правових результатів, пов`язаних з передачею належної йому земельної ділянки в користування відповідачу, яке узгоджувалося з відповідним волевиявленням орендаря.

Одночасно суд зважує на ту обставину, що в день укладення договору оренди землі (01 серпня 2005 року) сторонами було складено й акти визначення меж земельної ділянки в натурі, приймання-передачі земельної ділянки, які є невід`ємними його частинами, й належність підпису на акті визначення меж земельної ділянки в натурі позивачем не заперечується. Також позивачем не заперечується і підтверджено матеріалами справи (а.с.27-36) отримання ним орендної плати за користування земельною ділянкою на протязі більш ніж 14 років.

Ініціювання ж даного позову суд розцінює як бажання позивача у непередбачений законом та умовами договору оренди землі спосіб достроково припинити його дію, оскільки намагання ОСОБА_1 зробити це за згодою сторін в позасудовому порядку не досягли позитивного результату.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України, з огляду на стандарт «баланс вірогідностей», притаманний цивільному (господарському судочинству), суд вважає, що позивачем у судовому засіданні не було доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами порушення відповідачем його прав, свобод чи законних інтересів, пов`язаних з реалізацією права власності на спірну земельну ділянку, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Оскільки вимоги позивача про припинення права оренди земельної ділянки і стягнення плати за користування земельно ділянкою є похідними від первісної вимоги про визнання договору оренди недійсним, тому в задоволені вказаних вимог також слід відмовити.

Зважаючи на повну відмову в задоволенні позову, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, понесені ОСОБА_1 судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.3, 6, 11, 15, 16, 202-208, 215, 216, 391, 626-629, 638-640, 792 ЦК України, ст.93, 124-126, 152 ЗК України, Законом України «Про оренду землі», ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.2-4, 12, 13, 19, 23, 76-89, 137, 141, 258-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лілія» про визнання договору оренди землі недійсним - залишити без задоволення.

З повним текстом рішення учасники процесу можуть ознайомитися 26 серпня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: С.М.Телегуз