ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16 квітня 2021 року м. Чернівці

Справа № 2-1615/2008

Провадження 22-ц/822/536/21

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Литвинюк І. М., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шишківецької сільської ради, Кіцманського районного бюро технічної інвентаризації про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на самочинно зведені будівлі житлового будинку літ.А, літньої кухні літ. В, сараю літ. Г, гаража літ. Б, криницю та огоржу у будинковолодінні АДРЕСА_1 загальною вартістю 456 088 грн та зобов`язано Кіцманське районне бюро технічної інвентаризації зареєструвати за нею це право.

На зазначене рішення суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначеного рішення.

Підставою для поновлення строку зазначає те, що він не брав участі у справі і суд вирішив питання про його права та інтереси. Зокрема, рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року порушено його право як співвласника нерухомого майна. Спірне будівництво відносилося до категорії колгоспного двору та станом на 15 квітня 1991 року він в ньому проживав, був зареєстрована, а відповідно був членом колгоспного двору.

Вказує на те, що про існування спірного рішення йому стало відомо у 2020 році з розмови з його сестрою ОСОБА_3 . Тоді ж він дізнався про існування договору дарування їхнього будинку, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Просив поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не може бути прийнята до розгляду апеляційною інстанцією та підлягає залишенню без руху, оскільки не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 357 ЦПК України.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заявник в своїй апеляційній скарзі не зазначає з посиланням на докази, що він якимось чином утримував своє майно (сплачував комунальні послуги тощо) та що він піклувався ним.

З доводів апеляційної скарги та наданих до неї рішень вбачається, що право власності на спірне майно у 2008 році оформила на себе мати апелянта, а згодом на це майно був оформлений договір дарування, який оскаржувався апелянтом і рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2020 року задоволено його позов, проте постановою Чернівецького апеляційного суду від 05 квітня 2021 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Однак апелянт, вважаючи себе співвласником спірного майна, не пояснює чому тривалий час не цікавився спірним майном та не знав кому воно належить.

Крім того, ОСОБА_1 не заперечує, що про оскаржуване рішення суду від 2008 року йому достеменно було відомо у травні 2020 року, на нього він посилався в позовній заяві про визнання договору дарування недійсним, а апеляційну скаргу подав тільки у квітні 2021 року.

Відповідно до п. 13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 292 ЦПК України 2004 року сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до статті 294 ЦПК України в редакції 2004 року передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Частиною третьою статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених процесуальним законом, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з вимогами статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення також в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (стаття 7).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року було ухвалено до набрання чинності ЦПК в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (заява № 3236/03) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Оскільки підстави пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, а безпідставне поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, може бути визнано порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особі, яка подала апеляційну скаргу, необхідно направити до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення строку, та надати відповідні докази.

Згідно з частиною 4 статті 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

Крім того, апелянтом не сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.

В апеляційній сказі з підстав скрутного матеріального стану просив відстрочити сплату судового збору.

Вирішуючи питання про відстрочення сплати судового збору, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

За приписами пункту 1 частини 1 та 2 статті 8 Закону України № 3674-VI від 08.07.2011року «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Однак заявником належними та допустимими доказами не підтверджено його важкий матеріальний стан, а тому зазначене клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

На момент подачі позову розмір судового збору визначався Декретом Кабінету Міністрів України Про державне мито, відповідно до якого, із заяв і скарг, що подаються до суду, із позовних заяв 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1.6 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, розмір судового збору за подання апеляційної скарги становить 2 550 грн (із розрахунку (1700 грн х 150%).

Відтак, апеляційний суд вважає, що клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги задоволенню не підлягає.

За таких обставин, апелянту слід сплатити судовий збір у розмірі 2 550 грн за наступними реквізитами:

Рахунок : UA0024405

Отримувач коштів : Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ

Код платежу : 22030101

Код отримувача (ЄДРПОУ) : 37836095

Банк отримувача коштів : Казначейство України (ЕАП)

Згідно з частиною 2 статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши апелянту строк для виправлення зазначених в даній ухвалі недоліків.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2008 року залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків тривалістю не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити апелянту, що відповідно до частини 4 статті 357 ЦПК України у випадку не виправлення недоліків апеляційної скарги у встановлений у даній ухвалі строк, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.М. Литвинюк