Справа № 2-6150-2004
У Х В А Л А

12 квітня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Деменко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксації судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

2 квітня 2021 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2004 року у цивільній справі № 2-6150-04 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, було винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини зі всіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Рішенням Покровської районної в місті ради від 18 листопада 2020 року № 516, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено ОСОБА_1 піклувальником над онуком. Враховуючи викладене заявник просить суд замінити стягувача, а саме ОСОБА_2 у виконавчому провадженні щодо виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2044 року у справі № 2-6150-04 на правонаступника ОСОБА_1 .

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просила розглянути справу у її відсутність, заяву підтримала, просила її задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2004 року у цивільній справі № 2-6150-04, яке набрало законної сили 18 січня 2005 року, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, було винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі ј частини зі всіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття. (а.с. 38)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. (а.с. 40)

Рішенням Покровської районної в місті ради від 18 листопада 2020 року № 516, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено ОСОБА_1 піклувальником над ОСОБА_4 . (а.с. 41)

23 березня 2021 року Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» згідно виконавчого листа № 2-6150 від 27.12.2004, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів у розмірі ј частини на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 січня 2021 року, було відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, оскільки є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами. Вказана ухвала суду обґрунтована тим, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішення набрало законної сили 18.01.2005 року, відповідно до якого вирішено питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 та стягнення аліментів ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 . (а.с. 45)

Як вказує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене право на суд разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі Ґолдер проти Сполученого Королівства ( Golder v. the United Kingdom ) від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі Станєв проти Болгарії ( Stanev v. Bulgaria ) від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі Буланов та Купчик проти України ( Bulanov and Kupchik v. Ukraine , заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27-28, 38-40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі Андрієвська проти України ( Andriyevska v. Ukraine , заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13-14, 23, 25-26); рішення від 17 січня 2013 року у справі Мосендз проти України ( Mosendz v. Ukraine , заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі Шестопалова проти України ( Shestopalova v. Ukraine , заява № 55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)).

За таких обставин ухвала суду від 13 січня 2021 року створила заявниці перешкоди у реалізації права на судовий захист. Тому з огляду на наведену вище аргументацію суд доходить висновку, що розгляд цього спору має завершитися шляхом вирішення процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення за розділом VI ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної-особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Так, аліменти стягнуті за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2004 року у цивільній справі № 2-6150-04, є власністю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За частиною другою статті 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Отже, ОСОБА_1 , як піклувальник над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює захист прав неповнолітнього, а тому останню слід вважати належним отримувачем аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. 179 СК України, ст. ст. 59, 442 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_2 у виконавчому листі з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 грудня 2004 року у цивільній справі № 2-6150-04 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на стягувача ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Ухвала суду складена та підписана 12 квітня 2021 року.

Суддя О. Н. Борис