Справа № 263/9065/21
Провадження № 2-о/263/504/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.Л.,

за участю секретаря Кирилюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 .

На обґрунтування вимог заявник посилається на те, що з вересня 2018 року перебувають у цивільному шлюбі із ОСОБА_2 . З березня 2019 року ОСОБА_2 неодноразово вчиняв сварки, ображав нецензурною лайкою, принижував, переслідував, застосовував фізичне насилля, наносив тілесні ушкодження, чим робив сімейне життя нестерпним. Від таких дій відчуває емоційну невпевненість, нездатність себе захистити та побоювання за свою безпеку. Крім того, вказала на те, що неодноразово зверталась до органів поліції про притягнення останнього до відповідальності, про що свідчить витяг з сайту Жовтневого районного суду м. Маріуполя. У зв`язку з чим, просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , який проживає за дресою: АДРЕСА_1 , встановити заходи тимчасового обмеження, заборонивши ОСОБА_2 наближатися на визначену відстань ближче-50 метрів до місця проживання заявника; заборонити ОСОБА_2 особисто або через третіх осіб розшукувати постраждалу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, терміном на 6 місяців; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб строком на 6 місяців.

Заявник надав клопотання про розгляд заяви про видачу обмежувального припису без його участі, наполягав на задоволенні заяви.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином.

За змістом ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 липня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

На підтвердження факту насильства заявником надано довідку Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 06.03.2021 №03-13.01-00426 про зняття з реєстрації місця проживання, відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_1 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Крім того, надано роздруківку з сайту Судова влада України, згідно якої вбачається, що до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області 20.08.2018 та 16.07.2021 надійшли матеріали щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

У відповідності ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 статті 26 вказаного Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Таким чином, зважаючи на наведені положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків з наданням заявником доказів на підтвердження настання відповідних обставин.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №756/2072/18.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено розділом IV глави 13 ЦПК України .

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у видачі обмежувального припису, оскільки заявник не надала належних і допустимих доказів, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису. Доказів, що доводять вчинення ОСОБА_2 по відношенню до заявника домашнього насильства, а саме постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності заявником суду не надано. Отже суду не доведено належними засобами доказування, що заінтересована особа є кривдником щодо заявника.

Додані до заяви довідка з сайту Судова влада України щодо надходження до суду матеріалів щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності та довідка Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 06.03.2021 №03-13.01-00426 відповідно до якої вбачається, що ОСОБА_1 з 06.03.2021 знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , тобто за місцем проживання ОСОБА_2 , не містять ознак фізичного чи психологічного насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та не дають підстав для висновку про необхідність видання обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Крім того відсутні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо заявниці за вищевикладених обставин, а також у зв`язку із недоведеністю можливого виникнення ризиків настання тяжких наслідків для заявниці у подальшому, визнається судом подана заява необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 247, 259, 263, 264-265, 273, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа ОСОБА_2 , відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Суддя О.Л.Соловйов