печерський районний суд міста києва
Справа № 654/3034/20-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В. , при секретарі судового засідання - Шимченко В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про повернення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про повернення безпідставно набутих грошових коштів, посилаючись на те, що заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.10.2016 року по справі № 654/2216/16 задоволено частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме стягнуто з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 07.04.2008 року станом на 31.05.2016 року в сумі 15857,17грн., а також суму судового збору в розмірі 1378,00грн. 27.02.2020 року Херсонський апеляційний суд прийняв постанову згідно якої апеляційну скаргу було задоволено частково, заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07.04.2008 року у сумі 2460,44 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 1173,63 грн та заборгованості по процентам в сумі 1286,81 грн Разом з тим в період з 13.08.2019 року по 19.08.2019 року було автоматично списано кошти з рзахунку який є ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 795,24 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 10.07.2020 року видане АТ КБ «Приватбанк»(автоматичне списання коштів для погашення простроченої заборгованості). Позивач неодноразово зверталась до відділення АТ КБ " Приватбанк " з метою отримання пояснень про причини автоматичного списання з неї грошових коштів, але до теперішнього часу не зрозумілих пояснень щодо правової підстави списання коштів їй не надано. Єдиним аргументом відділенні банку було нібито наявність у неї заборгованості за кредитним договором від 2008 року. Позивач розпорядження про списання коштів не давала, будь-яких дій, що могли б призвести до списання та зняття грошових коштів не вчиняла, будь-яких платіжних доручень не складала та не скеровувала їх відповідачеві ні в паперовому вигляді, ні у електронному. Згідно п. 32.3.2 ЗУ «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» у разі переказу з рахунку платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. У відповідності до п. 31.3.2 цього Закону банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожен день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. В судове засідання позивач та її представник не зявились, через канцелярію суду була подана заява про розгляд справи у відсутність та просили задовільнити позовні вимоги з підста викладених в позові. Представник відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду подав письмові пояснення та просив відмовити у завдоіоленні позовних вимог, оскільки позивачем не виконувалось рішення суду та не сплачувалися кошти згідно рішення, банк спиав суму боргу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Встановлено, що справі № 654/2216/16 задоволено частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме стягнуто з відповідача на користь ПАТ КБ ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору б/н від 07.04.2008 року станом на 31.05.2016 року в сумі 15857,17грн., а також суму судового збору в розмірі 1378,00грн. 27.02.2020 року Херсонський апеляційний суд прийняв постанову згідно якої апеляційну скаргу було задоволено частково, заочне рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 06 жовтня 2016 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07.04.2008 року у сумі 2460,44 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 1173,63 грн та заборгованості по процентам в сумі 1286,81 грн. Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Частина 3 статті 1092 УК України передбачає, якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Відповідно до п. 39.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Правила платіжних систем мають передбачати відповідальність за порушення цих вимог з урахуванням вимог законодавства України. У відповідності п. 32.3.2. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором. Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Відповідно до п. 8 розділу VІ Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Пунктами 5,6,9 розділу 6 постанови Правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» визначено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. В позовній заяві ні позивачем, ні її представником не надано відповідних доказів, які б свідчили про те, що кошти з рахунку позивача були списані без законних на те підстав, та банком були порушені правила розрахункових операцій. Крім того, кошти були перераховані за борг, відповідно до рішення суду якого, позивач повинен сплачувати. Крім того, зняття кредитних коштів з картки позивача іншою особою саме по собі не може свідчити про припинення договірних правовідносин між сторонами договору, що суперечило б приписам ст. 598 ЦК України стосовно підстав припинення зобов`язання та положенням договору, укладеного між сторонами справи. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки підлягають виконанню. Позитивний висновок про наявність договірних правовідносин між сторонами договору за умови чинності відповідного правочину відображено у постанові ВСУ від 30.05.2018 у справі №191/5077/1б-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, всебічно оцінюючи надані сторонами докази дослідивши на підставі зібраних доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача про повернення безпідставно набутих грошових коштів не підлягають до задоволення, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю. Керуючись ст.ст. 15, 16, 204, 1071, 1073, 1092 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 259, 265, 268, 352 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про повернення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Київського апеляційного суду. Суддя Остапчук Т.В