Головуючий у І інстанції Мальцев Д.О.
Провадження № 22-ц/824/4230/2021 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,

за участю секретаря: Примушка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шарм-2000» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом доТОВ «Шарм-2000» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 11 ч. 1 ст. 257 та ч. 3 ст. 44 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду, позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Мещанінова А.М. подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просивухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ТОВ «Шарм-2000» - адвокат Дядюра Н.О., просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, як таку, що постановлена з додержанням норм процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мещанінов А.М. апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник відповідача ТОВ «Шарм-2000» - адвокат Дядюра Н.О. в апеляційному суді заперечила проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги та скасування ухвали, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вчиняються дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, а саме, останнім подано декілька позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, що суд розцінив як зловживання процесуальними правами.

Однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, що вбачається з наступного.

Так, з матеріалів справи, дійсно, вбачається, що 24.07.2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 було подано дві позовні заяви до ТОВ «Шарм-2000» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних: одна з них за № 761/22453/20 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями була зареєстрована у провадження судді Мальцева Д.О. (а.с.46-47), інша за № 761/22450/20 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями була зареєстрована у провадження судді Саадулаєва А.І. (а.с.44-45).

При цьому, предметом позову (спору) у справі №761/22450/20 є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шарм-2000» інфляційних втрат за невиконання умов договору безвідсоткової позики №1 від 14 червня 2012 року в розмірі 142 200,00 грн. та трьох процентів річних за період з червня 2017 року по червень 2020 року в розмірі 54 000,00 грн., на загальну суму 196 200,00 грн. (а.с.67-68).

Тоді як у справі №761/22453/20 предметом позову є стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шарм-2000» на користь ОСОБА_1 за невиконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2016 року (а.с.64-66). Даний позов мотивований тим, що на протязі року відповідач не виконував рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2016 року, яке набрало законної сили з моменту постановлення Верховним Судом постанови від 19.06.2019 року (а.с.10-14), у зв`язку із чим позивач зазнав матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, а відтак мав право на відшкодування завданих збитків відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Отже, у справі №761/22450/20 підставою звернення позивача до суду стало невиконання відповідачем умов договору безвідсоткової позики №1 від 14 червня 2012 року, а у справі №761/22453/20 - невиконання відповідачем рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.08.2016 року.

У справі №761/22450/20 загальна сума заборгованості, на яку були нараховані інфляційні втрати та 3% річних, становить 600 000 грн., тоді як у справі №761/22453/20 сума, на яку були нараховані інфляційні втрати та 3% річних, становить 1 274 256,78 грн.

Період нарахування інфляційних втрат та 3% річних у справі №761/22450/20 становить з червня 2017 року по червень 2020 року, тоді як у справі №761/22453/20 - з липня 2019 року по червень 2020 року.

Загальна сума стягнення у справі №761/22450/20 становить 196 200 грн., а у справі №761/22453/20 - 78 848 грн.

Таким чином, позовні вимоги у справі №761/22450/20 не є ідентичними (тотожними) зі справою №761/22453/20, оскільки спір між сторонами у справах виник з різних підстав, тому висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Шарм-2000» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку із тим, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться інша справа до того самого відповідача, з тим самим предметом і з аналогічних підстав, є помилковим.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18 касаційний цивільний суд роз`яснив, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що у справах №761/22453/20 та №761/22450/20 збігається лише склад учасників цивільного процесу, а матеріально-правові вимоги та обставини, що обґрунтовують звернення до суду, є різними, тому висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду на підставі п. 11 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та з підстав зловживання позивачем процесуальними правами (ч. 3 ст. 44 ЦПК України), є помилковим та таким, що порушує вищевказані норми процесуального права, які не підлягають до застосування в даній справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки Шевченківським районним судом міста Києва ухвалу від 12 листопада 2020 року постановлено з порушенням норм процесуального права, ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: