ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року

м.Суми

Справа №592/4818/17

Номер провадження 22-ц/816/549/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивачі за первісним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі за первісним позовом - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

позивачі за зустрічним позовом - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідачі за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2021 року в складі судді Котенко О.А., ухвалене в м. Суми, повний текст якого складено 28 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, уточнивши свої вимоги (т. 1 а.с.2-5, т. 2 а с.150), просили встановити безстроковий земельний сервітут на їх користь на обмежене користування частиною земельної ділянки кадастровий номер :07:028:0316, яка належить на цей час ОСОБА_3 , ОСОБА_4 уздовж стіни житлового будинку позивачів шириною - 1 м, площею 13 кв.м по АДРЕСА_1 з метою обслуговування стіни житлового будинку по АДРЕСА_2 щорічно весною, влітку, восени по 5 робочих днів в кожну пору року з 09:00 до 18:00 годин, із направленням власнику земельної ділянки по АДРЕСА_1 повідомлення про намір провести такі роботи рекомендованим листом не пізніше ніж за 10 календарних днів.

Свої вимоги мотивували тим, що вони є власниками земельної ділянки, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0654 га, кадастровий номер :07:028:0204, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на якій розташований житловий будинок загальною площею 178,9 кв.м., що належить їм на праві спільної часткової власності. Вказаний житловий будинок у геометричних розмірах, які існують на сьогоднішній день, був придбаний у ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 14 квітня 2010 року, він розміщений на межі земельних ділянок по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , між якими встановлений паркан, а тому вони позбавлені можливості здійснювати плановий ремонт та належне обслуговування однієї зі стін зазначеного будинку зі сторони земельної ділянки, яка належить відповідачу. З метою узгодження питання про надання їм можливості користування частиною земельної ділянки, необхідної для належного обслуговування частини їхнього житлового будинку у випадку такої необхідності, а саме ремонту та утеплення стіни, фундаменту, вимощення (прибирання трави, проростаючих рослин та дерев та ін.), поточний ремонт водовідвідних дощових комунікацій, враховуючи принципи добросусідства, цінним листом з описом вкладення власнику суміжної земельної ділянки ОСОБА_5 була направлена пропозиція про укладення договору про встановлення земельного сервітуту на обмежене користування земельною ділянкою. Проте, вказана пропозиція була проігнорована ОСОБА_5 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 також заперечують щодо встановлення земельного сервітуту. Вважають, що земельний сервітут, який полягає у наданні їм права проходу через земельну ділянку відповідачів має бути поширений на частину земельної ділянки відповідачів з урахуванням висновку судової земельно-технічної експертизи уздовж стіни житлового будинку позивачів шириною 1 м, площею 13 кв.м по АДРЕСА_1 . Такий спосіб встановлення земельного сервітуту є найменш обтяжливим для відповідачів, оскільки дана частина земельної ділянки є вільною від будь-якої забудови, зелених насаджень та безпосередньо примикає до частини їх житлового будинку.

Будучи незгодним із первісним позовом ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом (т. 1, а.с. 43-46), свої вимоги мотивуючи тим, що в садибі відповідачів по АДРЕСА_2 розташована будова, стіна заднього фасаду якої, проходить по межі земельної ділянки із належною йому садибою, розташованою по АДРЕСА_1 . Стверджує, що його права, як власника порушуються наступними обставинами: карниз будови відповідачів виступає над належною їм земельною ділянкою на 0,5 м.; належний відповідачам цегляний паркан по довжині 8,75 м. відхилився від вертикалі в бік належної йому земельної ділянки на 155 мм, а частина його впала та лежить на належній йому земельній ділянці, що створює небезпеку. Технічний стан паркану, належного відповідачам, є аварійним та не відповідає вимогам п.6.7 ДБНБ.2.2-5:2011. Крім того вказує на те, що площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка перебуває в його фактичному користуванні, менше від площі, зазначеної в правовстановлюючих документах на належну земельну ділянку і технічній документації із землеустрою на неї та складає 681 кв.м., що на 25 кв.м. менше межам, визначеним правовстановлюючим документом. Контури земельної ділянки (належна відповідачам цегляна огорожа №3) знаходиться на території належної їм на праві власності земельної ділянки, лінійні розміри накладаються по всій межі та складають: в точках А-Б- 0,32 м; в точках В-Г 0,59 м. Виходячи зі складеного графічного Додатку №1, який додається до висновку дослідження, на контури межі земельної ділянки АДРЕСА_1 , визначених правовстановлюючими документами, кадастровий номер :07:028:0316, загальною площею 0,0706 га частково виходять споруди (будинок) ділянки по АДРЕСА_2 , та контури цегляної огорожі довжиною 18,72, лінійні розміри накладаються по всій межі та складають: А-Б-0,32 м; В-Г- 0,59 м.

Просив суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди прав власника шляхом перенесення межі земельних ділянок в бік земельної ділянки АДРЕСА_2 з точки В в точку Г на 0,59 м; з точки А в точку Б на 0,32 м., площею 8,5 м.кв., між точками Г та Б (додаток №1 арк. 1 до висновку №14 від 10 травня 2017 року судового експерта Сукаленко С.В.) та покладання зобов`язання на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 демонтувати цегляне огородження, яке перебуває в аварійному стані, товщиною 120 мм і висотою 2,15 м, стовпи розміром у плані 250х 250мм по довжині 8,75 та облаштувати нову огорожу на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; демонтувати нависання карнизу будови №38/1 на 0,5 м над належною йому земельною ділянкою.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 червня 2020 року залучено до участі в справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як правонаступників ОСОБА_5 .

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2021 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено безстроковий земельний сервітут на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на обмежене користування частиною земельної ділянки кадастровий номер :07:028:0316, яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , площею 13 кв.м, шириною 1 м (графічно показано в додатку №3 до висновку комісійної судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи від 29 жовтня 2019 року) для здійснення проходу з метою обслуговування стіни житлового будинку по АДРЕСА_2 . Суми щорічно весною, влітку, восени по 05 робочих днів в кожну пору року з 09-00 год. до 18-00 год. з направленням власнику земельної ділянки по АДРЕСА_1 повідомлення про намір провести такі роботи рекомендованим листом не пізніше ніж за 10 календарних днів.

Зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 демонтувати цегляну огорожу, розташовану між садибами за адресами АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , яка знаходиться в аварійному стані, та облаштувати нову огорожу відповідно до будівельних норм і правил.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в дольовому порядку у відшкодування судового збору по 320 грн з кожного та в дольовому порядку в відшкодування витрат за проведення експертизи в сумі по 953,50 грн з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в дольовому порядку у відшкодування судового збору по 64 грн з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 в дольовому порядку у відшкодування витрат за проведення експертизи в сумі по 1072 грн 50коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення безстрокового сервітуту та в частині відмови у задоволенні їх зустрічних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити, а зустрічні вимоги задовольнити.

В доводах апеляційної скарги вказують на те, що висновки суду першої інстанції про порушення ними прав позивачів за первісним позовом щодо можливості обслуговування ними стіни будинку, яка проходить по межі належної їм земельної ділянки є безпідставними, оскільки ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 до них особисто не зверталися з приводу укладення земельного сервітуту в позасудовому порядку. Стверджують, що обраний вид сервітуту створюватиме ряд незручностей та обмежуватиме їх права, як власників земельної ділянки. Вважають також, що при вирішенні заявлених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовних вимог має бути врахована та обставина, що неможливість використання та обслуговування стіни будинку обумовлена порушеннями при зведенні прибудови.

Також зазначають, що висновок комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 29 жовтня 2019 року, не є допустимим доказом, оскільки при призначенні та проведенні експертизи були допущені порушення, а саме: експертною установою самостійно було змінено вид експертизи, який було призначено судом, проти її проведення експертами Сумського відділення ХНДІ судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса відповідач ОСОБА_5 заперечував. Крім того, неповідомлення ОСОБА_5 про вихід землевпорядника на місце, призвело до неповноти проведення експертних досліджень.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Марченко І.В. просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. При цьому вказує на те, що спір виник з колишніми власниками придбаного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 домоволодіння, які створювали їм перешкоди у доступі до задньої стіни їх будинку. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також не висловлювали своєї згоди на встановлення сервітуту та вимоги про його платність не заявляли.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про демонтування цегляного огородження сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 адвоката Якименко О.І., позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , їх представника адвоката Марченка І.В., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договорів купівлі-продажу від 14 квітня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 придбали у ОСОБА_6 в рівних частинах кожен житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 178,9 кв.м., з них житлової 68,4 кв.м., а також земельну ділянку площею 0,0654 га, кадастровий номер :07:028:0204, що розташована за вказаною адресою (т. 1, а.с. 12-18).

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_2 , який було виготовлено станом на 09 лютого 2010 року КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» слідує, що на території домоволодіння розміщені житловий будинок літ. А-1, гараж літ. Б та огорожа під №1-3 (т. 1, а.с. 20-25).

22 січня 2009 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 липня 2008 року ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0706 га, яка розташована в садівничому товаристві «Енергетик 1» ділянка № НОМЕР_1 м. Суми, за кадастровим номером :07:028:0316 (т. 1, а.с. 48).

Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 16 березня 2016 року земельній ділянці площею 0,0706 га кадастровим номером :07:028:0316 присвоєно поштову адресу : АДРЕСА_1 (а.с. 47).

Згідно витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 травня 2020 року приватним нотаріусом Ануфрієвим О.В. на підставі договорів купівлі-продажу за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано право спільної часткової власності на земельну ділянку, площею 0,0706 га кадастровим номером :07:028:0316 та житловий будинок, що розміщені за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2, а.с. 200-2003).

Висновком комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1823/1825 від 29 жовтня 2019 року (а.с.133-145 т.2) встановлено, що для виконання робіт з обслуговування стіни будинку під літ.а1 по АДРЕСА_2 , відмостки (вимощення) ширина сервітуту згідно діючих норм має бути 1 м, довжина від кута будівлі літ.а1 до перетину з подовженням межі ділянки по АДРЕСА_2 (для здійснення проходу до сервітуту на обслуговування будівлі літ.а1), площа сервітуту становить 13,0 кв.м; схема розміщення сервітуту представлена в додатку 3 до цього висновку експертизи.

Ухвалюючи рішення суду в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутня інша можливість здійснювати обслуговування та догляд стіни належного їм на праві власності будинку, окрім як через встановлення земельного сервітуту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Зокрема, статтею 98 ЗК України визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

За змістом статей 91, 96 ЗК України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення,

та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно (стаття 100 ЗК України).

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно з частинами першою, третьою статті 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту.

У пункті 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені статтею 99 ЗК України і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Отже, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне використання своєї власності неможливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити будь-яким іншим способом.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 133/305/17-ц (провадження № 61-12458св19).

Судом встановлено та не спростовується сторонами, що стіна заднього фасаду належного ОСОБА_2 та ОСОБА_1 житлового будинку проходить по межі земельної ділянки із садибою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка на час ухвалення судового рішення належала відповідачам за первісним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Виконати роботи по обслуговуванню стіни будинку в інший спосіб, аніж як шляхом проходу на земельну ділянку належну відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позивачі за первісним позовом позбавлені можливості, що свідчить про обґрунтованість заявлених ОСОБА_2 та ОСОБА_1 позовних вимог.

Колегія суддів вважає непереконливими доводи апеляційної скарги щодо відсутності між сторонами спору в цій частині, оскільки вони спростовуються позицією, як колишнього власника домоволодіння ОСОБА_5 , так і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час розгляду справи інстанційними судами.

Зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 надсилався лист ОСОБА_5 з пропозицією укласти договір про встановлення строкового або безстрокового земельного сервітуту, проте відповіді останнім надано не було.

Судом першої інстанції також надавався строк для вирішення спору мирним шляхом, згоди щодо укладення мирової угоди вони не дійшли.

Крім того, позиція відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які стверджують, що встановлення земельного сервітуту призведе до порушення їх прав, як власників земельної ділянки, свідчить про те, що сторони не дійшли згоди в добровільному порядку щодо встановлення земельного сервітут у позасудовому порядку.

На переконання колегії суддів, обраний судом першої інстанції вид земельного сервітуту, а саме право проходу по земельній ділянці, із визначенням її площі, є найменш обтяжливим для власників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги про недопустимість, як доказу висновку комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1823/1825 від 29 жовтня 2019 року підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Так, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2018 року призначено у справі комплексну судову будівельно-технічну та землевпорядну експертизу. Її проведення доручено експертам Сумського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса.

Основні види (підвиди) експертиз визначені в п. 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року за №1950/5), до яких в тому числі віднесені будівельно-технічні та земельно-технічні експертизи.

Пунктом 6.1 вказаної Інструкції визначено, що основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту.

Тобто, проведена судовими експертами Сумського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса експертиза, а саме: комплексна судова будівельно-технічна та земельно-технічна, відповідає поставленим судом перед експертами питанням. Зазначення судовими експертами у висновку експерта назви проведеної експертизи, відповідно до вимог в казаної Інструкції не свідчить про зміну експертом призначеної судом експертизи.

Слід зазначити також, що відповідач ОСОБА_5 (правонаступниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ) не заперечував проти призначення судом експертизи саме судовим експертам Сумського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. М.С.Бокаріуса та при її призначенні судом першої інстанції була врахована його думка щодо питань, які необхідно поставити перед експертами.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення їм перешкод у користуванні власністю, шляхом перенесення межі земельних ділянок в бік земельної ділянки АДРЕСА_2 з точки В в точку Г на 0,59 м; з точки А в точку Б на 0,32 м., площею 8,5 м.кв., між точками Г та Б (додаток №1 арк. 1 до висновку №14 від 10 травня 2017 року судового експерта Сукаленко С.В.), суд першої інстанції надавши оцінку висновку земельно-технічного дослідження №14 та експертному висновку будівельно-технічного дослідження №977, визнав їх недопустимим доказами.

Відповідачі у своїх доводах не спростовують висновків суду щодо неповноти проведених експертних досліджень, якими обґрунтовувалися заявлені позовні вимоги, та їх відхилення як доказів.

З метою поновного та об`єктивного з`ясування обставин справи, ухвалою суду від 17 вересня 2018 року за клопотанням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була призначена експертиза, на вирішення якої постановлено, в тому числі, питання щодо відповідності меж фактичного використання земельних ділянок по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 межам, які визначені правовстановлюючими документами на ці земельні ділянки.

Проте, у зв`язку з не наданням даних щодо фактичного користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та його представниками, при проведенні комісійної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи не були надані відповіді на вказане питання.

З клопотанням про проведення по справі додаткової експертизи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після залучення їх як співвідповідачів до суду першої інстанції не зверталися.

Таким чином, з викладеного вбачається, що ані ОСОБА_5 , ані його правонаступниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зменшення належної їм земельної ділянки за рахунок збільшення суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_2 .

Колегія суддів погоджується також з висновками суду першої інстанції про недоведеність факту перешкоджання власникам садиби АДРЕСА_1 у користуванні своїм майном, у зв`язку з нависання карнизу будови АДРЕСА_2 , що також не було спростовано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у доводах апеляційної скарги.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно встановив правовідносини, що склалися, дослідив і надав правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам і доводам сторін й правильно, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, ухвалив судове рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішень не впливають.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2021 року

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

Т.А. Левченко