ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року м.Суми

Справа №589/3041/20

Номер провадження 22-ц/816/557/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собини О. І.

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Головне управління Національної поліції в Сумській області, Сумська обласна прокуратура,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційні скарги Сумської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Сумській області

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Сидорчука О.М., в приміщенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Сумської обласної прокуратури про стягнення моральної шкоди, завданої надмірною тривалістю досудового розслідування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що слідчим відділом Сумського ВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000320 від 27 грудня 2017 року за ч.1 ст. 366 КК України за фактом службового підроблення, вчиненого співробітниками Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. У даному кримінальному провадженні вона має статус потерпілої.

До даного кримінального провадження було приєднано кримінальне провадження №0000017 від 12 січня 2018 року за фактом вчинення посадовими особами Шосткинської місцевої прокуратури та співробітниками Головного управління Держгеокадастру у Сумській області злочину, передбаченого ч.1 статті 366 КК України.

Досудове розслідування у вказаних кримінальних провадженнях, які були об`єднані в одне за №0000320, проводиться за фактом того, що під час розгляду господарським судом Сумської області справи №920/929/16 за позовом керівника Шосткинської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та Шосткинської районної державної адміністрації до ТОВ «Підприємство по виробництву сільськогосподарської продукції» - представниками Шосткинської місцевої прокуратури було долучено лист Головного управління Держгеокадастру у Сумській області вих. №10-18-0.1 від 06 жовтня 2016 року за підписом в.о.начальника Усик Н.А., інформація якого суперечила матеріалам справи та в подальшому не знайшла свого підтвердження, а саме нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 5,8376 га кадастровий номер :01:002:0061, яка за інформацією викладеною в листі становила 20534 грн, що призвело до понесення підприємством, директором якого є позивач, додаткових збитків.

Вказує, що півтора року слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні фактично не проводились, а постановою старшого слідчого Сумського ВП ГУНП Сумській області Жалковської К.О. від 16 квітня 2019 року кримінальне провадження №0000320 було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Після скасування 03 жовтня 2019 року слідчим суддею Ковпаківського районного суду м. Суми постанови про закриття кримінального провадження №0000320, досудове розслідування було відновлено, про що позивача було повідомлено листом прокуратури Сумської області від 18 жовтня 2019 року.

Однак, через півтора місяці після цього, прокурор Сумської місцевої прокуратури звернувся до Зарічного районного суду м.Суми з клопотанням про закриття кримінального провадження №0000320 від 27 грудня 2017 року на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України. Мотивував клопотання тим, що у вказаному кримінальному провадженні досудове розслідування здійснювалось за ч.1 ст.366 КК України (злочину невеликої тяжкості) та на даний час закінчився строк притягнення до кримінальної відповідальності та особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлено.

Ухвалою слідчого судді в задоволенні даного клопотання було відмовлено. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 06 грудня 2019 року було відмовлено прокурору у відкритті апеляційного провадження. Ухвалою Верховної Суду від 27 грудня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Сумського апеляційного суду. Відтак, позивач вказує, що прокурор Сумської місцевої прокуратури не тільки не контролює хід виконання вказівок Сумської обласної прокуратури у вказаному кримінальному провадженні, а навпаки, сам ініціює перед судом закриття кримінального провадження без їх виконання.

Вказує, що після скасування 03 жовтня 2019 року постанови про закриття кримінального провадження, слідчі дії не вчиняються.

Зазначає, що внаслідок надмірної тривалості досудового розслідування їй було завдано моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з Державного бюджету України на її користь 84000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої надмірною тривалістю досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000320 від 27 грудня 2017 року та судові витрати.

Шосткинський міськрайонний суд Сумської областірішенням від 22 січня 2021 року стягнув за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої надмірною тривалістю досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000320 від 27 грудня 2017 року в сумі 84000 грн.

В апеляційній скарзі Сумська обласна прокуратура, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У доводах апеляційної скарги вказує на те, що позивачкою не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної їй шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачів, що в силу вимог ст. 81 ЦПК України, є процесуальним обов`язком позивачки.

Крім того, судом не враховано, що надмірна тривалість досудового розслідування, не є по суті бездіяльністю органу досудового розслідування, а лише свідчить про незгоду позивачки із строками розслідування кримінального провадження. Зазначає, що поняття розумності строків досудового розслідування є категорією виключно кримінально-процесуального законодавства, а встановлення фактів надмірного тривалого досудового розслідування у межах розгляду цивільної справи не відповідає вимогам чинного законодавства.

Від Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального права, просить апеляційну скаргу Сумської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Сумській області, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У доводах апеляційної скарги вказує на те, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів заподіяння їй моральної шкоди. Факт закриття постановою слідчого кримінального провадження №0000320, яка скасована на підставі ухвали слідчого судді, не свідчить про заподіяння моральної шкоди позивачці, а також не має причинного зв`язку із заподіяною шкодою.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 12 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми, якою зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_1 за фактом вчинення посадовими особами Шосткинської місцевої прокуратури та Головного управління Держгеокадастру у Сумській області злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (кримінальне провадження № 0000017) (а. с. 5).

З листа Сумської місцевої прокуратури від 26 вересня 2019 року №87-4234-17 вбачається, що кримінальне провадження №0000017 30 травня 2018 року було об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням №0000320 від 27 грудня 2017 року. 16 квітня 2019 року вказане кримінальне провадження закрито постановою слідчого на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (а. с. 6).

З листа прокуратури Сумської області №04/2/4-1170-17 від 18 жовтня 2019 року вбачається, що вищевказана постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 16 квітня 2019 року була скасована, досудове розслідування відновлено. У провадженні вживаються заходи до повного, всебічного та об`єктивного встановлення обставин кримінального правопорушення. З метою активізації слідства процесуальним керівником слідчому надано письмові вказівки (а. с. 9).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2019 року у задоволенні клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури Бойко Є.М. про закриття кримінального провадження №0000320 від 27 грудня 2017 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України відмовлено (а. с. 10).

Постановою старшого слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області від 18 квітня 2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000320 від 27 грудня 2017 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (а. с. 33).

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2020 року скасовано постанову від 18 квітня 2020 року старшого слідчого СВ Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області Жалковської К.О. про закриття кримінального провадження №0000320 від 27 грудня 2017 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, матеріали кримінального провадження №0000320 повернуто Сумському ВП ГУ НП в Сумській області для проведення досудового розслідування (а. с. 65).

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням часу тривалості досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000320 та фактичної бездіяльності органу досудового розслідування та процесуального керівника (прокурора), відсутності будь-яких доказів щодо здійснення слідчих та інших процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, виходячи з засад розумності та справедливості, ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України, підлягає відшкодуванню моральна шкода у розмірі 84000 грн.

Проте погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову не можна, так як суд дійшов його з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (стаття 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно із вимогами статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 (провадження № 61-21982св19).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000320 неодноразово слідчим приймалися процесуальні рішення про закриття даного кримінального провадження, які були скасовані слідчим суддею, а також прокурором вносилось до суду клопотання про закриття кримінального провадження, у задоволенні якого судом було відмовлено, досудове розслідування не закінчено, а отже надмірною тривалістю кримінального провадження їй завдано моральну шкоду.

Як убачається з матеріалів справи, старшим слідчим Сумського ВП ГУНП в Сумській області 16 квітня 2019 року та 18 квітня 2020 року приймались постанови про закриття кримінального провадження №0000320 в зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Однак, ухвалами слідчих суддів Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 жовтня 2019 року та 20 листопада 2020 року вказані постанови були скасовані. В ухвалі від 20 листопада 2020 року зазначено, що матеріали кримінального провадження підлягають поверненню Сумському ВП ГУНП в Сумській області для проведення досудового розслідування. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Сумської місцевої прокуратури Бойко Є.М. про закриття кримінального провадження №0000320 від 27 грудня 2017 року.

Проте, сам факт звернень ОСОБА_1 до посадових осіб та постановлення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими зобов`язано відповідача вчинити певні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачці моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені зазначені позивачкою ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до цивільно-правової відповідальності.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За правилом частини другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої і, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні моральної шкоди, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, що на підставі статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що надмірна тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000320 є підставою для відшкодування позивачці моральної шкоди, оскільки сам факт надмірної тривалості кримінального провадження у даній справі не є належним доказом негативних наслідків немайнового характеру, які б свідчили про душевні страждання позивачки та моральну шкоду.

Як убачається з матеріалів справи, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000320 триває майже три роки, так як неодноразове скасування постанов про закриття кримінального провадження було здійснено за скаргами ОСОБА_1 , яка не погоджувалася з висновками слідчих органів про відсутність складу злочину, та реалізовувала своє конституційне право на оскарження постанов про закриття провадження.

Отже, ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння їй моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і, відповідно, заподіяння моральної шкоди, розмір якої ніяк не обґрунтований.

Суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачки моральної шкоди.

За встановлених обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Крім того, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід компенсувати Сумській обласній прокуратурі, Головному управлінню Національної поліції в Сумській області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1261 грн 20 коп. кожному.

Враховуючи, що ціна позову складає 84000 грн, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 1, п. 4; 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Сумської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Сумській області задовольнити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 січня 2021 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Сумської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

Компенсувати Сумській обласній прокуратурі, Головному управлінню Національної поліції в Сумській області за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1261 гривня 20 копійок кожному.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Т.А. Левченко

Судді: О.Ю.Кононенко

О.І. Собина