ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року

м. Харків

справа № 645/4459/20

провадження № 22-ц/818/1499/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Бурлака І.В.,

сторони справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» ,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова ухваленого 29 жовтня 2020 рокуу складі судді Алтухової О.Ю.

у с т а н о в и в:

У серпні ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» ( надалі ТОВ) звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01.12.2015 року по 32.05.2020 року в розмірі 23 259, 27 грн, 3% у розмірі 2 955, 53 грн, інфляційних витрат у розмірі 8 731, 05 грн. та судового збору у сумі 2102,00 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що ТОВ з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 р., та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khqaszbut.104.ua). Відповідач є споживачем цих послуг, оскільки за даними Оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_1 на її ім`я відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 . Внаслідок систематичного нехтування Боржником своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість за період з 01.12.2015 по 31.05.2020 у розмірі 23 259,27 грн. та не погашена станом на момент подання даної заяви до суду, що підтверджується розрахунком заборгованості. У зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, Товариством нараховані 3% річних - 2 955,53 грн., інфляційні втрати - 8 731,05 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно інформації Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області від 12.08.2020 року, яка надійшла до суду 26.08.2020 року, ОСОБА_1 , не значиться за адресою: АДРЕСА_1 . Непроживання споживача у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє останнього, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Проте, достовірних доказів того, що власником будинку АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Крім цього позивачем не надано доказів того, що ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015 здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області, зокрема копії ліцензії, відомостей Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України тощо.

На це рішення ТОВ «Харківгаззбут» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення першої інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунована тим, що відносини виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р. та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827. Згідно термінів наведених у вказаних Правилах законодавством не обмежено право постачальника природного газу надавати послугу до об`єкту побутового споживання, що належить споживачеві тільки на праві власності, оскільки споживачем є не власник об`єкту побутового споживання, а фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб. Крім того, у разі незгоди позивача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками споживач має право подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

Правом на подання відзиву по справі відповідач не скористалась.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки недоведеністю позовних вимог. При цьому суд виходив із відсутності доказів того, що відповідачка є споживачем послуг з газопостачання, які надає позивач ТОВ «Харківгаззбут» оскільки відсутні докази на підтвердження права власності відповідача на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 і як наслідок недоведеністю існування договірних відносин між сторонами.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, які не відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Матеріалами справи встановлено, що ТОВ «Харківгаззбут» з 01.07.2015 р. здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №1588 від 21.05.2015 р. та з 11.05.2017 р. згідно постанови №633 від 11.05.2017р.

ТОВ «Харківгаззбут» надає послуги з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 .

На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 як споживача природного газу за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.6).

Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб відповідач за заначеною адресою не зареєстрована.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є влансиком будинку АДРЕСА_1 .

Об`єкт побутового споживача - це територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня тощо) , що належить споживачеві на правах власності або користування). Побутовий споживач- це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 р. та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827.

Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаззбут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015, та розміщений на офіційному сайті ТОВ.

Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально.

У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт.

При цьому АТ «Харківгаз» відповідно до Постанов НКРЕКП, зокрема, №789 від 13.03.2015 р., №2284 від 08.09.2015 р., №809 від 19.06.2017 р. в контексті обставин даної справи провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто є Оператором ГРМ.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно частини 1 статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За приписами статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

ТОВ «Харківгаззбут» відповідно до ліцензії надає послуги з постачання природного газу на території Харківської області.

Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільним систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів до газорозподільної мережі для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498.

Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою типового розподілу природного газу.

Згідно п. 7 гл. 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь - яких дій які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та /або документально підтверджене споживання природного газу.

Відповідно п. 1 глава З Розділу 11 Кодексу ГРС, якщо несанкціонований газопровід проведений шляхом прихованих заходів або фізичною особою, яка є несанкціонованим споживачем, початок періоду, за який визначається об`єм необлікованого природного газу, визначається з дня набуття споживачем (фізичною особою) права власності/користування на житлові (підсобні) приміщення, але не більше двох років, що передували дню виявлення порушення.

Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , як власник домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є побутовим споживачем природного газу та є відповідальною особою за збитки, завдані несплатою за користування наданими послугами.

Проте, суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 не є власником майна по справі, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Те, що відповідач не зареєстрована за вищезазначною адресою не звільняє її від відповідальності за несплату заборгованості, оскільки кожен власник має не лише суб`єктивні права, але й несе відповідальність перед громадою, суспільством за неналежне використання цих прав.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 11 вересня 2019 року у справі № 509/3536/15-ц.

Крім того, з довідки про нарахування та оплати за природний газ за особовим рахунком за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за період з 01.12.2015 по 31.05.2020 позивач, нараховував щомісячно плату за спожитий природний газ, але відповідачка його оплату не здійснювала.

Що стосується трьох процентів річних та інфляційних втрат на суму заборгованості нарахованих за прострочення договірних зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Тобто при вирішенні спірних правовідносин діє принцип презумпції винуватості боржника, який не надав суду об`єктивних і переконливих доказів про відсутність своєї вини у виникненні спірної заборгованості.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, рішення у справі - скасуванню відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Харківгаззбут» заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 23 259, 27 грн., 3% у розмірі 2 955, 53 грн та інфляційних витрат у розмірі 8 731, 05 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з платіжним дорученням від 21 липня 2020 року № 152 ТОВ «Харківгаззбут» сплачено судовий збір за подання позову в сумі 2102.00 грн. (а.с. 1) та за подання апеляційної скарги 3153.00 грн. відповідно до платіжного доручення від 08 грудня 2020 року за № 42 (а.с. 40), а всього в сумі 5255.00 гривень, який відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, скільки рішення суду ухвалено на його користь.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» - задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2020 року - скасувати та постановити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» (Код , ІПН 80, юридична адреса: м.Харків, вул. Москалівська, 57/59) суму заборгованості за послуги з газпостачання в розмірі 23 259, 27 грн. (двадцять три тисячі двісті п`ятдесят дев`ять) гривень 27 коп., 2 955 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 53 коп. суми 3 % річних та 8 731( вісім тисяч сімсот одну) гривню 05 копійок суми інфляційних витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» (Код , ІПН 80, юридична адреса: м.Харків, вул. Москалівська, 57/59) судовий збір в сумі 5255,00 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду тільки у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

І.В. Бурлака