233 № 233/5174/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
24 березня 2021 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлостоцької О.В.,
секретаря Теліціної О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -
АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 11 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_4 , відповідно до якого останній отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого згодом було збільшено до 8500 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом. ОСОБА_4 порушував свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями померлого ОСОБА_4 , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначено: АДРЕСА_1 . 26 січня 2019 року позивачем відповідно до вимог ч.2 ст. 1281 ЦК України до Костянтинівської державної нотаріальної контори була направлена претензія кредитора.
- стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на корисить позивача заборгованість за кредитним договором від 11 вересня 2007 року у розмірі 8711 гривень 21 копійка.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що заявлений позов підтримує, просить розглянути справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів; проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про час і місце його проведення були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали з огляду на що зі згоди представника позивача суд узвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст.ст.280-282 ЦПК України.
З`ясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 11 вересня 2007 року ОСОБА_4 підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.22).
Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, ОСОБА_4 погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.23-33).
Відповідно до цієї заяви, яка підписана позичальником та представником банку, ОСОБА_4 погодився з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає договір про надання банківських послуг. У заяві, зокрема, зазначено, що позичальник ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.22,23-33).
За кредитним договором від 11 вересня 2007 року ОСОБА_4 було видано кредитні картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 (а.с.34).
Зі змісту заяви від 11 вересня 2007 року вбачається, що ОСОБА_4 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 ; первісний розмір кредитного ліміту становив 250 гривень 00 копійок, базова відсоткова ставка по кредитному ліміту на момент укладення договору - 1,9% на рік , комісія - 1% (а.с.22).
Як вбачається з довідки позивача по справі (а.с.21), за кредитним договором від 11 вересня 2007 року ОСОБА_4 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 250 гривень 00копійок, розмір якого неодноразово змінювався банком і станом на 23 квітня 2013 року складав 8500 гривень.
ОСОБА_4 скористався кредитними коштами за договором від 11 вересня 2007 року, про що свідчить виписка по рахунку № НОМЕР_1 (а.с.15-20).
Згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору, позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і позичальник дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою у безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком.
Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов. У випадках невиконання зобов`язань за договором, за вимогою банку позичальник повинен виконати зобов`язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (а.с.40).
Як вбачається з розрахунку позивача, станом на 31 жовтня 2015 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором від 11 вересня 2007 року за простроченим тілом кредиту становить 8711гривень 21 копійка (а.с.11-13,14).
Відповідно до довідки КП «Служба єдиного замовника» від 15 грудня 2020 року № 1706 ОСОБА_4 станом на 30 жовтня 2015 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_3 , синами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.85).
Реєстрація відповідачів по справі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 також підтверджується копіями паспортів, наявних в матеріалах справи (а.с.36-39).
26 січня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Костянтинівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора в порядку ст.1281 ЦК України про включення кредиторської вимоги - заборгованості за кредитним в розмірі 8711 гривень 21 копійка до спадкової маси після смерті ОСОБА_4 (а.с.41-42).
Листом від 31 січня 2019 року № 223/01-16 Костянтинівська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «Приватбанк» про відсутність спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.43).
12 вересня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось із претензіями на адресу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як до спадкоємців, про сплату заборгованості за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_4 , розмір якої становить 8711 гривень 21копійка (а.с.44-50).
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 250067738 відсутні відомості про належність ОСОБА_4 на праві власності будь-якого нерухомого майна (а.с.122).
Позивачем по справі також не надано доказів на підтвердження належності на праві власності ОСОБА_4 будь-якого майна.
Листом від 24 грудня 2020 року № 2569/01-09 Костянтинівська державна нотаріальна контора повідомила суд про відсутність у Спадковому реєстрі інформації щодо заведеної спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_4 (а.с.92-93).
В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що на відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як спадкоємців померлого ОСОБА_4 , які вважаються такими, що прийняли спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця були зареєстровані за однією адресою з ним, законом дійсно покладено обов`язок задовольнити вимоги банка, але в межах вартості майна, отриманого у спадщину.
Проте, як вбачається з досліджених судом доказів, наявних в матеріалах справи, відсутні докази отримання відповідачами у спадщину будь-якого майна після смерті ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.3,4 ст.12 ЦПК України, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідачі успадкували певне майно після смерті ОСОБА_4 та не надано доказів на підтвердження вартості успадкованого майна.
Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 1054, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 78,80,81, 259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення по справі виготовлений 29 березня 2021 року.

Суддя