ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/145/21 Справа № 203/3842/19 Головуючий у першій інстанції: Казак С. Ю. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання припиненими зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 17.10.2006 року між нею та банком було укладено кредитний договір №014/114958/3166/82. Також в цей день з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором з банком було укладено договір іпотеки №014/114858/3166/85/29. 10 грудня 2010 року Кіровським районний судом м.Дніпропетровська було ухвалено заочне рішення, відповідно до якого з позивача на користь банку було стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/114958/3166/82 від 17.10.2006 року в сумі 119581,04 грн., судові витрати в сумі 1315,81 грн., а всього 120896,85 грн. 07 травня 2019 року позивачем було виконано рішення суду та 07.05.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Біловолом В.О. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Тому позивач просила визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №014/114958/3166/82 від 17.10.2006 року та за іпотечним договором №014/114858/3166/85/29 від 17.10.2006 року, що укладені між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2020 року позов задоволено частково. Визнано припиненими зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/114958/3166/82 від 17 жовтня 2006 року. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення вимог про визнання припиненим іпотечного договору з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваного рішення в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні вимоги про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними в справі доказами, що 17 жовтня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/114958/3166/82, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 12000,00 дол. США терміном на 120 місяців по 16.10.2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,00% річних (а.с.8-11).

На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним вище кредитним договором, 17 жовтня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки №014/114958/3166/82/29, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. за реєстровим №4024 (а.с. 34-35).

Згідно пункту 1.2 договору іпотеки №014/114958/3166/82/29 від 17.10.2006 року, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 ).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2014 року, у цивільній справі №2-1643/2010 позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/114958/3166/82 від 17 жовтня 2006 року в розмірі 119581,04 грн., судові витрати в розмірі 1315,81 грн., а всього 120896,85 грн. Заочне рішення набрало законної сили 03.12.2014 року (а.с. 15-16).

Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року доповнено заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2010. Зазначено, що загальна сума заборгованості за кредитним договором №014/114958/3166/82 від 17 жовтня 2006 року становить суму в розмірі складає 14975,71 дол. США, де 9856,27 дол. США непогашена сума кредиту; 2315,26 дол. США несплачені проценти; 2804,18 дол. США нарахована пеня відповідно до п. 9.1. кредитного договору, що по курсу НБУ на 06.01.2010 (100 дол. США 798,50 грн.) складає 119581,04 грн. Додаткове рішення набрало законної сили 03.12.2014 року (а.с. 17).

На виконання вказаного вище рішення суду Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 02 грудня 2015 року видано виконавчий лист №2-1643/2010, на підставі якого відкрито виконавче провадження №57836237 (а.с. 12).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Біловола В.О. від 07.05.2019 року виконавче провадження №57836237 з примусового виконання виконавчого листа Кіровського районного суду м. Дніпропетровська №2-1643/2010 від 02.12.2015 року закінчено, у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду (а.с. 12).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек №100822291 від 19.10.2017 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. внесено обтяження іпотекою на квартиру АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки №014/114958/3166/85/29 від 17.10.2006 року (а.с. 7).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України).

Статтею 559 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Статтею 7 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Якщо вимога за основним зобов`язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов`язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

За положеннями підпункту 1.1 статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Разом з тим, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина 3 статті 13 ЦПК України).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги зміст позовних вимог; враховуючи, що суду не представлено доказів укладення сторонами 17.10.2006 року договору іпотеки №014/114858/3166/85/29 на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/114958/3166/82 від 17.10.2006 року, - колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки №014/114858/3166/85/29 від 17.10.2006 року.

Колегія звертає увагу, що згідно змісту прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_1 просить, зокрема, визнати припиненими зобов`язання за договором іпотеки №014/114858/3166/85/29 від 17.10.2006 року.

Однак, матеріали справи містять лише копію договору іпотеки від 17 жовтня 2006 року №014/114958/3166/82/29, що укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. за реєстровим №4024 (а.с. 34-35). Позовних вимог щодо вказаного договору у даній справі не заявлено.

На викладене вище місцевий суд уваги не зверну, помилково встановивши укладення договору іпотеки №014/114858/3166/85/29 від 17.10.2006 року. Тому рішення місцевого суду підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні вимоги про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд звертає увагу, що згідно змісту апеляційної скарги, рішення місцевого суду оскаржується в частині залишених без задоволення позовних вимог, тому суд апеляційної інстанції справу в частині визнання припиненими зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/114958/3166/82 від 17 жовтня 2006 року не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні вимоги про визнання припиненим зобов`язання за договором іпотеки.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2020 року в частині відмови у визнанні припиненим зобов`язання за договором іпотеки №014/114958/3166/85/29 від 17.10.2006 року, укладеним між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_1 змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді