П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2021 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 221/1983/21

Номер провадження 22-ц/804/2104/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Мальцевої Є.Є.,

секретар - Целовальник К.А.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області в особі голови комісії з ліквідації Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області Жежер І.В.

на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року, у складі судді Овчиннікової О.С., повний текст судового рішення складено 14 червня 2021 року,

у справі за позовом ОСОБА_1

до Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області

про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,

В с т а н о в и в:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

31 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області (далі - Управління ОСМС), в якому просила зобов`язати відповідача нарахувати та сплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 24747,54 грн, виходячи із розрахунку 358,66 грн за кожний робочий день починаючи з 20 січня 2021 року до 29 березня 2021 року.

В мотивування позову зазначила, що наказом Волноваського районного відділу освіти Волноваської РДА № 446 к від 28 грудня 2002 року її було прийнято на посаду старшого бухгалтера матеріального відділу централізованої бухгалтерії Волноваського районного відділу освіти з 02 січня 2003 року. 03 лютого 2003 року наказом Волноваського районного відділу освіти № 31 від 03.02.2003 року її переведено бухгалтером централізованої бухгалтерії І категорії. 21 серпня 2018 року відділ освіти Волноваської РДА перейменовано на відділ освіти управління освіти, сім`ї, молоді та спорту райдержадміністрації.

Наказом Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації № 40-к від 19 січня 2021 року позивачку звільнено з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу освіти Управління ОСМС на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. У день звільнення позивачки 19 січня 2021 року в порушення вимог ст.116 КЗпП України відповідачем не було виплачено всі належні при звільненні суми.

29 березня 2021 року відповідач виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на карту АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Середньоденна заробітна плата позивачки складає 358,66 гривень. Час затримки розрахунку при звільненні становить 69 календарних днів, а розмір середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні 24747,54 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року позов ОСОБА_1 до Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку під час звільнення задоволено.

Стягнуто з Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 24747,54 грн з утриманням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів та судовий збір 908 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд, враховуючи те, що відповідач - Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської райдержадміністрації, не провів своєчасно із позивачем повного розрахунку в строк, визначений ст.116 КЗпП , та представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала цього факту, дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 19 січня 2021 року по 29 березня 2021 року за 69 календарних днів х 358,66 гривень = 24747,54 гривень.

При цьому суд не погодився із запереченнями відповідача щодо відсутності вини установи в затримці виплати належних позивачці сум в день звільнення посилаючись на те, що відповідачем не надано суду висновку торгово-промислової палати України про наявність форс-мажорних обставин при затримці виплати належних при звільненні сум позивачці. А сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності за ст. 117 КЗпП України

Не дотримання відповідачем послідовності дій, передбачених частиною 5 статті 5 Закону України № 3166-VІ, при ліквідації бюджетної установи, за висновком суду, не може слугувати виправданням затримки розрахунку з позивачкою у день її звільнення 19 січня 2021 року, оскільки, як встановлено судом з пояснень представника відповідача, ще в вересні 2020 року начальник управління освіти, сім`ї, молоді та спорту зверталася з листом до голови Волноваської райдержадміністрації щодо вирішення питання фінансування виплат працівникам відділу освіти при звільненні. Однак дієвих заходів керівництвом вжито не було.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

09 липня 2021 року Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області в особі голови комісії з ліквідації Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області Жежер І.В. до суду апеляційної інстанції подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просило скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвали нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 липня 2021 року визначено склад колегії суддів: Ткаченко Т.Б. - головуючий суддя, Зайцева С.А., Лопатіна М.Ю.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 липня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 26 липня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2021 року визначено склад колегії суддів: Ткаченко Т.Б. - головуючий суддя (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Мальцева Є.Є.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області в особі голови комісії з ліквідації Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області Жежер І.В. мотивована тим, що обов`язковою вимогою для права на стягнення суми середнього грошового забезпечення за затримку розрахунку з моменту звільнення є наявність вини власника або уповноваженого ним органу.

При розгляді справи суд взагалі не врахував докази, пояснення та доводи відповідача, направлені на доказування відсутності його вини щодо затримки виплат при звільненні позивачки, які надані до матеріалів справи.

Виникненню відсутності коштів на виплату заробітної плати при звільненні позивачки слугувало внесення змін до статті 89 Бюджетного кодексу України Законом України від 17 вересня 2020 року № 907-ІХ, які введені в дію з 01 січня 2021 року, та якими змінено джерело фінансування закладів освіти (та інших закладів у сфері освіти) з районного бюджету на відповідні бюджети сільських, селищних, міських територіальних громад.

З урахуванням вимог бюджетного законодавства Управління ОСМС Волноваської РДА було виключено з переліку мережі розпорядників коштів. Централізована бухгалтерія відділу освіти, в якій працювала позивачка до 31 грудня 2020 року фінансувалась з районного бюджету, та з 01 січня 2021 року таке фінансування стало неможливим.

Безпідставними є посилання суду на недотримання відповідачем послідовності дій, передбачених частиною 5 статті 5 Закону України № 3166-VІ, при ліквідації бюджетної установи, оскільки зазначений закон стосується утворення, реорганізації та ліквідації міністерств і інших центральних органів виконавчої влади та не має відношення до даного спору.

На час звільнення позивачки ліквідація відповідача не проводилась, та позивачка звільнена 19 січня 2021 року за пунктом 1 статті 36 КЗпП України на підставі заяви від 19 січня 2021 року, а тому розрахунок з нею не міг бути здійсненим бюджетною організацією, яка має обслуговуватись в органах Державної Казначейської служби без дотримання певних вимог, процедур та строків.

В матеріалах справи містяться докази того, що відповідач в межах повноважень здійснював всі можливі дії для отримання коштів і проведення розрахунку, яке стало можливим лише у березні 2021 року за рахунок виконання доходної частини місцевого бюджету за 2020 рік (вільні залишки) та відповідно прийняття рішень Волноваської районної адміністрації від 26 лютого 2021 року № 8/4-69 «Про затвердження Програми фінансування заходів управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської РДА, пов`язаних з розмежуванням видатків внаслідок реформ децентралізації, у 2021 році», № 8/4-74 «Про внесення змін та доповнень до рішення районної ради від 18 грудня 2020 № 7/37-1134 «Про районний бюджет на 2021 рік» та після виконання певного алгоритму фінансових заходів.

Суд безпідставно послався на висновки, висловлені в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144ц13 та Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 759/10829/15-ц, оскільки зазначені постанови суду приймались за результатами розгляду спору стосовно приватного акціонерного товариства, а не бюджетної установи, та не доводилась відповідачем відсутність його вини при затриманні розрахунку при звільнення, а тому не можуть застосовуватись при розгляді даної справи.

Відсутність висновку торгово-промислової падати не може бути основною та єдиною підставою доведеності наявності вини Управління ОСМС та не підтверджено жодними допустимими доказами твердження позивача про те, що відповідач нібито знав про майбутню ліквідацію ще в вересні 2020 року.

Визначаючи розмір виплати за час затримки розрахунку при звільненні, суд не застосував принципи справедливості та співмірності з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку, зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу позивача

Відповідно по положень статті 360 ЦПК України позивачка не скористалась правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується відомостями з трудової книжки НОМЕР_1 позивачки ОСОБА_1 , наказом №446 к від 28.12.2002 року її прийнято старшим бухгалтером матеріального відділу централізованої бухгалтерії Волноваського районного відділу освіти з 02.01.2003 року ( запис № 17 ).

Наказом РВО № 31 від 03.02.2003 року позивачку переведено бухгалтером централізованої бухгалтерії І категорії ( запис № 18).

З 21.08.2018 року відділ освіти Волноваської РДА перейменовано на відділ освіти Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту райдержадміністрації (розпорядження голови РДА від 14.05.2018 року № 224 (запис № 19).

Наказом № 40-к від 19.01.2021 року позивачку ОСОБА_1 звільнено з посади бухгалтера централізованої бухгалтерії відділу освіти за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін ( запис № 20).

Згідно довідки в.о. начальника Управління ОСМС Жежер І.В., середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 358,66 гривень.

З виписки по картці АТ КБ «Приватбанк», належної ОСОБА_1 , судом встановлено, що 29.03.2021 року на картку надійшла заробітна плата в розмірі 1225,41 гривень від Управління ОСМС Волноваської РДА.

2. Мотивувальна частина

Позиція Донецького апеляційного суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Сторони про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, записи в книзі телефонограм апеляційного суду за № 2143, 2144 (а.с. 131-135).

Відповідачу Управлінню ОСМС апеляційним судом була надіслана судова повістка-повідомлення про розгляд справи на 11-45 год 05 серпня 2021 року за місцем знаходження та адресою, зазначеною в апеляційній скарзі: м. Волноваха Донецької області, вул. Героїв 51 ОМБ,1, яка була повернута на адресу апеляційного суду з відміткою поштового відділення про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.134 - 135).

Згідно пункту 1 частини 7, пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи положення частини 2 статті 372 ЦПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, обставини належного повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи, колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи за відсутністю представника відповідача.

В апеляційному суді позивачка ОСОБА_1 пояснила, що у зв`язку з ліквідацією структурних підрозділів Управління ОСМС, вона підпадала під скорочення. Її звільнення за пунктом 1 статті 36 КЗпП України відбулось з тих причин, що у відповідача не було коштів на виплату компенсації при звільненні. З наступного дня після звільнення вона була працевлаштована на підставі цивільно-правового договору строком на півтора місяця. Про зміну з 01 січня 2021 року фінансування закладів освіти закладів освіти, у тому числі централізованої бухгалтерії, відповідачу було відомо ще восени, але реальних, дійсних мір щодо вирішення цього питання та виплати заробітної плати працівникам при звільненні, керівництвом Управління ОСМС зроблено не було. Пояснила також, що відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за всі календарні дні затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення позивачки ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення апеляційної скарги Управління ОСМС частково, рішення суду підлягає зміні, з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає не повністю.

Згідно з частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові суму строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у таких відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені на момент звільнення не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то передбачене статтею 117 КЗпП України відшкодування, спрямовано на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання.

Таким чином, встановивши, що в порушення вимог статті 116 КЗпП України, відповідач не виплатив усі належні до виплати ОСОБА_1 суми при звільненні, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме - виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Заперечуючи проти позову та наводячи обґрунтування апеляційної скарги, Управління ОСМС посилається на відсутність його вини у затримки виплаті ОСОБА_1 належних їй при звільненні сум, а саме на відсутність фінансування у зв`язку зі змінами в бюджетному законодавстві, передачу закладів освіти відповідним територіальним громадам, у зв`язку з чим керівництво відповідача приймало міри щодо вирішення питання фінансування централізованої бухгалтерії Управління ОСМС, що стало можливим лише у березні 2021 року.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині відсутності вини відповідача у затримки виплаті ОСОБА_1 належних їй при звільненні сум враховуючи наступне.

Законом України від 17 вересня 2020 року № 907-ІХ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України», який набрав чинності 14 жовтня 2020 року, внесено зміни до статті 89 Бюджетного кодексу України відповідно до яких, з 01 січня 2021 року здійснення видатків на освіту віднесено до бюджетів сіл, селищ та міст.

Незважаючи на прийняті зміни щодо розмежування видатків в Бюджетному кодексі України між районним бюджетом, з якого до 31 грудня 2020 року відбувалось фінансування централізованої бухгалтерії Управління ОСМС, та бюджетами новостворених територіальних громад, що за собою також тягло передачу закладів освіти відповідним громадам, а як наслідок і звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією Управління ОСМС, останнє лише 19 листопада 2020 року звернулось з листом до голови райдержадміністції з питання сприяння у розгляді на сесії Волноваської районної ради питання щодо фінансування з 01 січня 2021 року закладів освіти Волноваського району (а.с.93) та 03 грудня 2020 року до голови Волноваської ВЦА з питання утримання підрозділів Управління ОСМС (а.с. 27, 28), що дає підстави вважати повільне вирішення відповідачем питання щодо фінансування структурних підрозділів Управління ОСМС та виконання своїх обов`язків по виплаті всіх сум, що належать ОСОБА_1 при звільненні.

Надані відповідачем до матеріалів справи копії листів Волноваської районної державної адміністрації Донецької області № 0.5-37-122 від 05 лютого 2021 року, 01-25360 від 08 березня 2021 року Рішення Волноваської районної ради Донецької області від 26 лютого 2021 року № 8/4-69 «Про затвердження Програми фінансування заходів управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської райдержадміністрації, пов`язаних з розмежуванням видатків внаслідок реформи децентралізації, у 2021 році, копії наказу Управління ОСМС № 8 від 08 лютого 2021 року, копії листа Управління ОСМС на ім`я начальника фінансового управління № 219/01-21 від 04 березня 2021 року, копії мережи розпорядників та одержувачів коштів місцевого бюджету на 2021 рік, затвердженого в.о. начальника УОСМС Волноваської РДА 09 березня 2021 року, свідчать про те, що дійсні міри з питання фінансування Управління ОСМС почало приймати керівництво відповідача вже після звільнення позивачки з роботи, та не можуть бути враховані, що до часу звільнення останньої з роботи керівництво Управління ОСМС прийняла дійсні та всі необхідні міри для виконання свого обов`язку по виплаті всіх сум, що належать ОСОБА_1 при звільненні (а.с.32 -55, 75 - 78, 80- 84, 87 - 92).

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачки з роботи, враховуючи наступне.

З довідки Управління ОСМС № 206/01-21 від 01 березня 2021 року вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , з розміром якої згодна позивачка, про що вона пояснила в апеляційному суді, станом на 01 січня 2021 року становить 358,66 грн (а.с.11).

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 вона працювала на посаді бухгалтера в централізованій бухгалтерії Управління ОСМС та у неї був п`ятиденний робочий тиждень.

Згідно пункту 8 розділу Ш Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що належна при звільненні ОСОБА_1 від Управління ОСМС сума 1225,41 грн була зарахована на її рахунок, відкритий в Акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 29 березня 2021 року (а.с.13).

Отже, період затримки Управлінням ОСМС розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з роботи становить з 20 січня 2021 року по 28 березня 2021 року включно 47 робочих днів.

За таких обставин розмір середнього заробітки за час затримки розрахунку при звільненні позивачки за вказаний період становить 16857,02 грн.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки при звільненні позивачки 24 757,54 грн, суд першої інстанції у порушення норм матеріального права визначив його враховуючи календарні дні у цьому періоді, що не відповідає пункту 8 розділу Ш Порядку.

Згідно з частиною першою статті 9 ЦК України положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

У трудових правовідносинах як працівник так і роботодавець мають діяти добросовісно, реалізуючи свої права, як цього вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Звертаючись з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Оцінка втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру, суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві необхідно дійти висновку, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) та неодноразово підтверджений Верховним Судом, зокрема, у постановах від 08 квітня 2020 року у справі № 569/7584/18, від 08 липня 2020 року у справі № 761/17815/18, від 08 липня 2020 року у справі № 569/13794/18, від 29 липня 2020 року у справі № 212/6331/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 152/1957/15-ц, від 27 січня 2021 року у справі № 332/3682/17, від 29 березня 2021 року у справі № 760/23306/17, від 16 квітня 2021 року у справі № 761/11253/19, від 09 червня 2021 року у справі № 213/817/20, від 09 червня 2021 року у справі № 213/719/20.

З урахуванням висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, а також не співмірності заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, колегія суддів вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 2500 грн. Зазначена сума не повинна відображати дійсний розмір майнових втрат позивача, пов`язаних з затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників.

Крім того, зазначена сума 2500 грн. визначена без урахування податків й обов`язкових платежів, які підлягають утриманню при виплаті відповідачем ОСОБА_1 .

Щодо судового збору.

Відповідно до підпункту в пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України апеляційний суд вирішує питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат ( частина 10 статті 141 ЦПК України).

При зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплатила судовий збір 908 грн (а.с.18).

Управління ОСМС при подачі апеляційної скарги сплатило судовий збір 1362 грн (а.с.117 а).

Враховуючи обставини часткового задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме на 10,10% (2500 грн х 100 : 24747,54 грн) та відповідно часткового задоволення апеляційної скарги Управління ОСМС, що становить 89,90 % (100% - 10,10%), з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції 91,71 грн (908 грн х 10,10 : 100); з ОСОБА_1 на користь Управляння ОСМС підлягає стягненню судовий збір у зв`язку з переглядом справи апеляційним судом 1224,44 грн (1362 грн х 89,90 : 100).

З урахуванням обставин покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень частини 10 статті 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь Управління ОСМС підлягає стягненню різниця судового збору 1132,73 грн (1224,44 грн - 91,71 грн).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Управління ОСМС підлягає частковому задоволенню, а рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року, підлягає зміні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області в особі голови комісії з ліквідації Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області Жежер І.В. задовольнити частково.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 10 червня 2021 року змінити.

Стягнути з Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Волноваської районної державної адміністрації Донецької області (, місце знаходження: м.Волноваха Донецької області, вул.Героїв 51 ОМБр, 1) судовий збір 1132 гривні 73 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 09 серпня 2021 року.

Судді: Т.Б.Ткаченко

С.А.Зайцева

Є.Є.Мальцева