Номер провадження: 22-ц/813/5076/21
Номер справи місцевого суду: 243/9833/16-ц
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О.І.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого - Гірняк Л.А.

Суддів - Сегеди С.М.,Цюри Т.В.

За участю секретаря - Ющак А.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедро» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2018 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедро» до ОСОБА_1

про стягнення боргу, пені та процентів за прострочення грошового зобов`язання,-

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Щедро» звернулось до суду з позовними вимогами в яких ставить питання про стягнення з ОСОБА_1 боргу, пені та процентів за прострочення грошового а саме:

-100 000 грн - суму основного боргу за договором позиву;

-114 500 грн - пеню

-1877 грн - за прострочення грошового зобов`язання та понесені судові витрати.

Вимоги обґрунтовує тим, що за договором позики № 133 від 15 березня 2016 року вони передали в борг ОСОБА_1 100 000 грн на безпроцентній основі котрі останній зобов`язався повернути не пізніше 15 березня 2017 року, а у випадку розірвання трудових відносин - до дня звільнення.

15 березня 2016 року на виконання умов договору за видатковим касовим ордером № 125 від 15.03.2016 року відповідач отримав 100 000 грн.

До цього часу зобов`язання з поверненням суми позики не виконав.

Позивач зазначає, що пунктом 5.2 указаного Договору позики сторони узгодили, що у разі прострочення повернення суми позики у строки, визначені п.п.3.1,4.4, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення.

За період з 01.04.2016 року по 15.11.2016 року сума пені від 100 000 грн становить 114 500 грн, котру просить стягнути з відповідача.

Одночасно, позивач посилаючись на вимоги частини2 ст.625 ЦК України просив стягнути 3% від простроченої суми, що становить 1877,00 грн за період з 01.04.2016 року по 15.11.2016 року .

Заочним рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2016 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі( а.с.209-210 т.1).

15 серпня 2017 року ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 13 грудня 2016 року скасувано( а.с.86 т.1).

22 серпня 2017 року ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області справу з на розгляд передано до Київського районного суду м. Одеси( а.с.104).

Договором про відступлення прав вимоги № 676 від 18 грудня 2017 року право вимоги за договором позики № 133 від 15 березня 2016 року з ОСОБА_1 відступлено ТОВ «Щедро»( а.с.169т.1).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04.09.2018 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедро» правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Щедро» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, пені та річних за договором позики залишено без задоволення( а.с.229-231 т.1).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог районний суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти в розмірі 100 000 грн за договором позики від 15.03.2016 року.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце судового розгляду сповіщені належним чином.

В своїй заяві відповідач ОСОБА_1 просить суд відкласти розгляд справи посилаючись на карантинні заходи спричинену коронавірусом COVID-19.

Судове колегія приходить до висновку. що заявлене клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусу COVID-19: 1 з подальшими змінами, на усій території України з 12 березня установлено карантин.

Рада суддів України рекомендувала у період з 16 березня встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні клопотання представників відповідача про відкладення розгляду справи справу розглянути за відсутності її учасників.

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

Відповідно до ч.5 ст.258 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги приходить до наступного.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог районний суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти в розмірі 100 000 грн за договором позики від 15.03.2016 року.

Судова колегія з таким судженням районного суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Умовами договору позики №133 визначено (розділ 2) «Позикодавець передає позику Позичальникові протягом 20 банківських днів після підписання Сторонами цього договору. Позика передається шляхом видачі всієї суми готівкою через касу Позикодавця. Позика вважаться переданою Позичальникові в момент видачі готівки через касу».

15 березня 2016 року на виконання умов договору за видатковим касовим ордером № 125 від 15.03.2016 року відповідач отримав 100 000 грн.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.79,80України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що 19.09.2013 року на підставі наказу № 1145-к від 19 вересня 2013 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в ТОВ «Торговий дім «Щедро» на посаду директора філіалу .(а. с. 8)

15.03.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Щедро» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 133, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 100000,00 грн. (а. с. 5-6).

Позивач свої зобов`язання за договором позики № 133 від 15.03.2016 року викона повністю, надав відповідачу суму в розмірі 100 000,00 грн., про що свідчить видатковий касови ордер № 125 від 15.03.2016 року. (а. с. 7)

31.03.2016 року на підставі наказу № 700-к від 31.03.2016 року відповідач ОСОБА_2 був звільнений з підприємства, (а. с. 9)

15.03.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Щедро» та ОСОБА_1 укладений договір позики № 133, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 100000,00 грн. (а. с. 5-6)

Позивач свої зобов`язання за договором позики № 133 від 15.03.2016 року викона повністю, надав відповідачу суму в розмірі 100000,00 грн., про що свідчить видатковий касови ордер № 125 від 15.03.2016 року. (а. с. 7)

19.09.2013 року на підставі наказу № 1145-к від 19 вересня 2013 року ОСОБА_1 б;- прийнятий на роботу в ТОВ «Торговий дім «Щедро» на посаду директора філіалу .(а. с. 8)

31.03.2016року на підставі наказу № 700-к від 31.03.2016 року відповідач ОСОБА_2 був звільнений з підприємства, (а. с. 9)

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова устане; (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та в умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати: проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глав якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальни процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і поряд одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця.

Згідновимогами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві пози (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, і встановлені договором.

Враховуючи, шо на момент звільнення-31.03.2016 року відповідач не повернув борг, судова колегія приходить до висновку, що саме з цього часу він порушив боргові зобовязання.

Судова колегія оцінює критично посилання відповідача, що договір він не підписував та коштів не отримував так як ці обставини відповідачем не спростовано.

Сама по собі роздруківка телефонної розмови з ОСОБА_3 не є належним доказом неотримання коштів, спростовується видатковий касовим ордером № 125 від 15.03.2016 року, яка засідчує факт отримання ОСОБА_1 100 000 грн фінансової допомоги за дог.133 від 15.03.2016 року з зазначенням його анкетних даних та підписом( а.с.7).

ОСОБА_4 не довів належними та допустимими доказами, що він не отримав фінансової допомоги підприємства, фінансові документи не підписував, а тому районний суд безпідставно відмовив в задоволені позовних вимог.

Статями 525,526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається.

В порушенні зобов`язання до умов договору ОСОБА_1 не повернув суму позики у строк встановлений Договором, а тому:

Сума пені становить:

Розмір позики - 100.000,00 грн.

Розмір пені - 0,5% за кожний день прострочення зобов`язання.

Період прострочення з 01.04.2016 р. по 15.11.2016 р. (включно) = 229 днів.

Сума пені: 100.000,00 грн. х 0,5% х 229 дн. = 114.500,00 грн.

Статтею 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового юбов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу, а також три проценти нчних від простроченої суми.

Сума річних за порушення виконання грошового зобов`язання з повернення позики тановить:

Розмір позики - 100.000,00 грн.

Період прострочення з 01.04.2016 р. по 15.11.2016 р. (включно) = 229 днів.

Сума річних: 100.000,00 грн. х 3% : 366 дн. х 229 дн. = 1877,00 грн. /

Таким чином, на підставі наведених умов Договору та положень законодавства відповідач зобов`язаний сплатити: суму позики 100.000,00 грн., пеню 114.500,00 грн. річні 1.877,00 грн., всього 216.377,00 грн.

Відповідно до частин 1, 13 статті141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи сплату позивачем судового збору при подачі позову-3 245.65 грн та за апеляційну скаргу-4868.48 грн, тому вона підлягає поверненню та стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 367,368,374,376,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедро» задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 вересня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедро» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, пені та процентів за прострочення грошового зобов`язання задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Щедро» (ЄДРПО 36094135 м. Дніпро , вул. Героїв Сталінграда,122) 216 377 ( двісті шістнадцять тисяч триста сімдесят сім ) грн, а саме:

-100 000 грн - суму основного боргу за договором позики;

-114 500 грн - пеню

-1877 грн - за прострочення грошового зобов`язання

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дом «Щедро» (ЄДРПО 36094135 м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграда,122) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору - 8114,13 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 02.04.2021 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М. Сегеда

Т.В. Цюра