ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року

м. Харків

справа № 953/18190/19

провадження № 22-ц/818/2217/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Хорошевського О.М.

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» ,

відповідач: ОСОБА_1 ,

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія» Партнер»,

розглянувши в порядку ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія» Партнер» про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року у складі судді Бородіної Н. М. ,-

в с т а н о в и в :

16 вересня 2019 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» ( далі за текстом - КП «ХТМ») звернулося з позовом до ОСОБА_1 ,, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь вартість безпідставно спожитої теплової енергії за період з 25.10.2017 по 10.04.2018 у сумі 101870,42 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року в задоволенні позову Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» відмовлено.

В апеляційній скарзі КП «ХТМ», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зазначає, що нежитлові приміщення належать відповідачу на підставі договору купівлі продажу від 31 липня 2015 року, право власності в той же день зареєстровано за відповідачем. Факт передачі нежитлових приміщень від продавця до покупця оформлено актом приймання-передачі від 31.07.2015. Таким чином право власності перейшло до відповідача саме 31.07.2015, і саме з цього часу відповідач мав можливість користуватися зазначеними приміщеннями.

Помилкове зазначення у Державному Реєстрі права власності на ці нежитлові приміщення за Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія» Партнер» ( ТОВ «Компанія» Партнер») не заважало відповідачу користуватися об`єктом нерухомості.

Факт надання послуг з теплопостачання підтверджено актами підключення та відключення опалення в опалювальному сезоні 2017-2018 роки до житлового будинку, в якому розміщені належні відповідачу нежитлові приміщення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить залишити апеляційну скаргу КП «ХТМ» без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів надання послуг з теплопостачання в період з 25.10.2017 по 10.04.2018. Позивач не скористався своїм процесуальним правом та не звертався до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача, після того як з матеріалів справи стало відомо, що в спірний період право власності на нежитлові приміщення було зареєстровано ще і за ТОВ «Компанія» Партнер».

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа: ТОВ «Компанія» Партнер», в особі представника Бігдана О.А., зазначає про те, що спір, який виник між сторонами у цій справі, не зачіпає будь-яких інтересів третьої особи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з серпня 2017 року відповідач, фактично був позбавлений можливості скористатись воїм правом власності на спірні нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 до постановлення рішення Верховного суду від 04.07.2019 та фактичної передачі нежитлових приміщень власнику відповідно до акту приймання від 02.10.2019, а також що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що відповідач у період з 25.10.2017 по 10.04.2018 використовував теплову енергію у належних йому нежитлових приміщеннях

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 31.07.2015 за відповідачем ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення підвалу №1, 1-го поверху № 1-12, 2-го поверху №14-22 в літ А-2 за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01, на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В. за реєстровим номером 1234 від 31.07.2015 (а.с.42).

Згідно свідоцтва від 31 січня 2011 року ТОВ «Компанія «Партнер» на праві власності належить майно, що складається з нежитлових приміщень підвалу №1, 1-го поверху №1,2,3,3а,4,4а,6,6а,8,8а,9,9а,9б,11,12,12а,12б, 2-о поверху №14-17,19-23 загальною площею 340,8 кв. м в літ. А-3 за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 39).

20 квітня 2011 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ( КП «ХМБТІ») на підставі зазначеного свідоцтва право власності на нежитлові приміщення підвалу №1, 1-го поверху №1,2,3,3а,4,4а,6,6а,8,8а,9,9а,9б,11,12,12а,12б, 2-о поверху №14-17,19-23 загальною площею 340,8 кв.м в літ. А-3 за адресою АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер 33475928) зареєстровано за ТОВ « Компанія «Партнер» (а.с.39-40).

Згідно листа КП «ХМБТІ» нежитлові приміщення підвалу №1,1-го поверху № 1,2,3,3а,4,4а,6,6а,8,8а,9,9а,11,12,12а,12б 2-го поверху №14-22,19-23 загальною площею 340,8 кв. м в літ. А-3 по АДРЕСА_1 є колишніми приміщеннями підвалу №1 -1-го поверху №1-12,2-го поверху №14-22 площею 330,8 кв. м. Зміни в нумерацію приміщень внесені у 2009році. При реєстрації права власності за ТОВ «Компанія Партнер» 20.04.2011року помилково змінено реєстраційний номер на 33475928. Станом на 31.12.2012 року дійсним реєстраційним номером на нежитлові приміщення вказані вище є номер 21926894 (а.с. 41).

З листа КП «ХМБТІ» від 09.03.2016 убачається, що 20.04.2011 державним реєстратором КП «ХМБТІ» було проведено державну реєстрацію права власності ТОВ «Компанія «Партнер» на нежитлові приміщення підвалу №1,1-го поверху № 1,2,3,3а,4,4а,6,6а,8,8а,9,9а,9б,11,12,12а,12б, 2-го поверху № 14-17,19-23 в літ «А-3» загальною площею 340,8 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення вказаної реєстрації КП «ХМБТІ» було присвоєно новий реєстраційний номер 33475928. В даному разі державний реєстратор помилково заміну номеру вказаного об`єкту нерухомого майна з 21926894 на 33475928 ( а.с.50).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 у справі №640/18410/15-ц задоволено позовну заяву ОСОБА_3 до ТОВ «Компанія « Партнер»», треті особо Харківське міське управління юстиції, комунальне підприємство « ХМБТІ», ОСОБА_4 , ПАТ Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення права власності та витребування з чужого незаконного володіння, припинено право власності та витребувано у ТОВ «Компанія «Партнер» на користь ОСОБА_3 нежитлові приміщення підвалу№1,1-го поверху №1,2,3,3а,4,4а,6,6а,8,8а,9,9а.9б,11,12,12а,12б, 2-го поверху №14-17,19-23 в літ А-3 загальною площею 340,8 кв.м за адресою: : АДРЕСА_1 ( а.с.98-100).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017 рішення суду першої інстанції від 29.05.2017 залишено без змін ( а.с. 101-105).

Ухвалою ВСС України від 10.08.2017 відкрито касаційне провадження та зупинено виконання рішення Київського районного суду м. Харкові від 01.03.2017 по справі №640/18410/15-ц.

Постановою Верховного Суду від 04.07.2019 рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017 рішення суду першої інстанції від 29.05.2017 - залишено без змін ( а.с.106 -109).

09.09.2019 Київським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист з виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017року у вищезазначеній справі №640/18410/15-ц.. яким витребувано у ТОВ «Компанія «Партнер» на користь ОСОБА_5 нежитлові приміщення підвалу №1 1-го поверху 1-12,2-го поверху №14-22 в літ А-2 загальною площею 330,8 кв.м, що знаходять за адресою АДРЕСА_1 , в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно- реєстраційний номер у Державному реєстрі речових прав 01, які також зазначені в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином нежитлові приміщення підвалу №1, 1- го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12,12а,12б, 2-го поверху 14-17, 19-23 в літ А-3 загальною площею 340,8 кв. м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1 ( а.с. 64).

Постановою приватного виконавця Цимбал С.В. від 19.09.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 ( а.с. 65).

Актом приймання передачі нежитлових приміщень від 02.10.2019 за вказаним рішенням суду засвідчено в присутності свідків, приватного виконавця, відповідача та представника ТОВ «Компанія «Партнер» передачу спірних приміщень власнику ОСОБА_1 . Представником ТОВ «Компанія «Партнер» надані зауваження до акту, в яких зазначено, що компанія з 2017року не володіє спірними приміщення однак засвідчує набуття ОСОБА_1 у володіння спірних нежитлових приміщень та фактичне виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017року.( а.с. 66-67)

КП «ХТМ» веде господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання споживача теплової енергії на підставі відповідних ліцензій ( копії ліцензій (а.с.151-152).

На підставі рішення Виконавчого комітету ХМР «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 23.12.1998 року № 1407 в редакції рішення від 30.09.2003р. № 946 КП «ХТМ визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води ( копія рішення (а.с. 154-155).

Згідно Акту обстеження системи теплоспоживання об`єкта за № 174/5933 приміщень від 06.12.2017відповідачу надано припис укласти договір на направлені рахунки за теплову енергію.

На підтвердження постачання відповідачу теплової енергії позивачем надано акти підключення від 25.10.2017 № 174/17377 та відключення від 10.04.2018 № 174/1532. Зазначені акти підпису відповідача не містять.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконання умов договору про надання послуг постачання теплової енергії .

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року N 1875-IV, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

З матеріалів справи убачається, що з 31.07.2015 за відповідачем ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежитлові приміщення підвалу №1, 1-го поверху № 1-12, 2-го поверху №14-22 в літ А-2 за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01, на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В. за реєстровим номером 1234 від 31.07.2015, тобто відповідач ОСОБА_6 споживачем та несе обов`язок по сплаті житлово-комунальних послуг у розумінні ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Матеріали справи свідчать про те, що нежитлові приміщення, які розташовані в будинку за адресою: АДРЕСА_1 обладнані системою опалення, яка є єдиною із системою опалення будинку, що підтверджується актом обстеження системи теплоспоживання об`єкта за № 174/5933 приміщень від 06.12.2017.

Як свідчать акт підключення споживача до джерела теплової енергії від 25.10.2017 № 174/17377 та акт відключення від джерела теплової енергії від 10.04.2018 № 174/1532, будинок за адресою: АДРЕСА_1 у період з 25 жовтня 2017 до 10 квітня 2018 підключався до центрального опалення та відповідно відключався в неопалювальний період, а отже, і зазначені нежитлові приміщення також були підключені до центрального опалення.

За період користування тепловою енергією у вказаних нежитлових приміщеннях з 25 жовтня 2017 по 10 квітня 2018 рахується заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 101870,42 грн. (а.с. 5,16-18).

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, що починаючи з серпня 2017 року відповідач, фактично був позбавлений можливості користуватись своїм правом власності на спірні нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 до постановлення рішення Верховного суду від 04.07.2019 року та фактичної передачі нежитлових приміщень власнику відповідно до акту приймання від 02.10.2019року

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що з серпня 2017 року відповідач не користувався належними йому на праві власності нежитловими приміщеннями. Рішення суду першої інстанції також не містить посилань на докази, на підставі яких судом зроблено такий висновок.

Обґрунтовуючи зазначений висновок суд першої інстанції послався лише на рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017 у справі № 640/18410/15-ц за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Компанія « Партнер»», треті особи Харківське міське управління юстиції, комунальне підприємство « ХМБТІ», ОСОБА_4 , ПАТ Банк « Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про припинення права власності та витребування з чужого незаконного володіння, припинено право власності та витребувано у ТОВ «Компанія «Партнер» на користь ОСОБА_5 нежитлові приміщення підвалу №1,1-го поверху №1,2,3,3а,4,4а,6,6а,8,8а,9,9а.9б,11,12,12а,12б, 2-го поверху №14-17,19-23 в літ А-3 загальною площею 340,8 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , яке залишено без змін Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017р. рішення суду першої інстанції від 01.03.2017р. та Постановою Верховного суду від 04.07.2019 , з тексту яких не вбачається, що під час розгляду справи було встановлено факт того, що починаючи з серпня 2017 року ОСОБА_5 був позбавлений можливості користуватися нежилими приміщеннями.

Разом з тим, наявність судових спорів між власниками та іншими особами не позбавляє КП «ХТМ» права отримати оплату за надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до частин першої третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Крім того частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача, за відсутності іншого погодженого строку, сплачувати отримані житлово-комунальні послуги щомісяця.

Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин зобов`язання відповідача оплатити послуги з теплопостачання виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно з пунктом 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Доказів відключення нежитлових приміщень, які належать відповідачу від мереж централізованого опалення , або ненадання таких послуг за період з 25.10.2017 по 10.04.2018р., відповідачем не надано.

Як убачається з розрахунку КП «Харківські теплові мережі» заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за період з 25 жовтня 2017року по 10 квітня 2018 року складає 101870,42 грн.

Зазначена сума підлягає стягненню з власника нежитлових приміщень на користь позивача.

Рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141, п. п. «б», «в» ч. 1 ст. 382 ЦПК України судовий збір у розмірі 1921 грн., сплачений позивачем за розгляд справи у суді першої інстанції та за перегляд справі у суді апеляційної інстанції у розмірі 2881,50 грн. а всього 4802,50 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, п.п.3,4 ч. 1 ст.376, 381, 382-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2020 року скасувати і ухвалити нове.

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (Код ) вартість безпідставно спожитої теплової енергії за період з 25.10.2017 по 10.04.2018 у розмірі 101 870 (сто одна тисяча вісімсот сімдесят) грн 42 (сорок дві) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (Код ) судовий збір у розмірі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) грн 50 (п`ятдесят) коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

О.М. Хорошевський