Єдиний унікальний номер 142/225/21
Номер провадження 2/142/334/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 серпня 2021 року смт. Піщанка
Піщанський районний суд Вінницької області
Головуючого судді Щерби Н.Л.
за участю секретаря судового засідання Ласки Л. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Піщанка Вінницької області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Піщанського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У вказаній позовній заяві позивач просить суд визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим приміщенням за адесою: АДРЕСА_1 , оскільки останній за вказаною адресою не проживає з 2011 року.
В обгрунтування своїх вимог зазначає, що вона являється власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 01 квітня 2009 року у вказаному будинку зареєстрований відповідач, проте більше 10 років відповідач у вказаному домоволодінні фактично не проживає та місце його знаходження невідомо. Разом з тим, реєстрація відповідача у її домоволодінні порушує її майнові права як власника будинку. В зв`язку з тим, що відповідач не проживає та не користується належним їй житлом, позивач просить суд її позовні вимоги задовольнити. Судові витрати з відповідача не стягувати та залишити за нею.
Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року в даній справі було відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 16 годину 00 хвилин 20 травня 2021 року.
Ухвалою суду від 18 червня 2021 року було закрито підготовче судове засідання по даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 14 липня 2021 року.
В судове засідання 18 серпня 2021 року позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гордаш Н.М. не з`явилися, проте відпредставника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її та позивача участі та про підтримання позовних вимог.
Згідно із ч.11 ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленою про дату,час та місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 18 серпня 2021 року не з`явився, про дату, час та місце судових засіданнь, призначених на 18 червня 2021 року та на 14 липня 2021року був повідомлений належним чином, оскільки викликалася до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційній сторінці Піщанського районного суду Вінницької області на веб-порталі "Судова влада України" в мережі "Інтернет". Відзиву на позовну заяву та будь- яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.
Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.
Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зіст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
На підставі наданих суду доказів було встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.8).
Зокрема, з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 233939889слідує, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить направі приватної власності ОСОБА_1 (а.с.5).
З записів, які містяться в будинковій книзі для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_1 ,вбачається, що з 01 квітня 2009року в будинку за вказаною адресою для тимчасвого проживання був зареєстрований ОСОБА_2 (а.с.6-7).
З копію довідки Городищенської сільської ради № 253 від 02 листопада 2020 року, слідує, що ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживає з 10 січня 2011 року на території с. Городище(а.с.8).
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Таким чином, позивач являється власником вказнаого житлового будинку та відповідно до положень ч. 1 статті 317 Цивільного кодексу України їй як власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У статті 379 Цивільного кодексу України вказано, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
Права власника житлового будинку, визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України.
Зокрема, згідно положень ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Стаття 72 ЖК України зазначає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верхового суду України від 03 квітня 1987 року № 2 «Про практику застосування судами житлового законодавства», за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї житлове приміщення зберігається протягом шести місяців. Якщо людина відсутня в житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, вона вважається такою, що втратила право на житлове приміщення.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верхового суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача приміщення.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в тому числі на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
В ст. 9 ЖК України, передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На підставі вищевикладеного враховуючи, що відповідач не проживає в будинку, що належить на праві власності позивачу, не є членом сім`ї позивача та судом не встановлено поважних прични відсутності відповідача за вищевказаною адресою, що надавало б йому право на зберігання за ним жилого приміщення понад шість місяців, суд приходить до висновку, що своєю реєстрацією у житлі позивача відповідач порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений ст. 391 ЦК України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судові витрати позивач просить з відповідача не стягувати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.391 ЦК України, ст. ст. 9, 71, 72 ЖК України ст.ст. 12, 13, 211, 223, 247, 288, 289, 263, 265, 280 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, яка втратила право на користування житловим приміщенням - належним ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим будинком розташованим по АДРЕСА_1 .
Відповідачу, який не з`явився в судове засідання копія заочного рішення направити в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана через Піщанський районний суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Сторони по справі:
позивач - ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
представник позивача: адвокат Гордаш Надія Миколаївна, повноваження якої підтверджуються ордером серії ВН № 166310.
відповідач - ОСОБА_2 , який зареєстрований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомо.
Суддя: