Провадження № 2/643/1826/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2021

01 квітня 2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Сугачової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», третя особа - ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом скасування (зняття) обтяження на рухоме майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, яким просить усунути перешкоди права ОСОБА_1 в користуванні спільною сумісною власністю на автомобіль марки Skoda, модель Superb Classik, рік випуску 2006, тип D3, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_2 , виданого РЕВ МВ №1 ГУМВСУ в Харківській області 24.10.2006 шляхом виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційного запису №3955568, що здійснена 26.05.2017 реєстратором філії м. Києва та Київської області державного підприємства «Національні Інформаційні системи», яка пов`язана з заміною обтяжувала на ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» на підставі договору факторингу № 16.05.17-ДГ від 16.05.2017 та зміни контрольної суми з В847Г6АГОВ на А064В7Е335.

Вимоги позову мотивує тим, що у 2019 дізналася, що 26.05.2017 за заявою ТОВ «ФК «Фінрайт» до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна №3955568 внесене зміни, пов`язані із заміною обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на іншого обтяжувала, а саме. ТОВ «ФК «Фінрайт» та здійснена заміна контрольної суми з В847Г6АГОВ на А064В7Е335. Вказані реєстраційні дії стосуються предмету обтяження - автомобіля марки Skoda, модель Superb Classik, рік випуску 2006, тип D3, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності чоловіку позивача - ОСОБА_2 . Позивач вважає, що таке стягнення накладено незаконно. Так, ОСОБА_2 придбав автомобіль дійсної вартості 136051,19грн. за договором купівлі-продажу автомобіля від 27.09.2006 у ТОВ «Автотехніка за кредитні кошти у відділенні №579 ПАТ «УкрСиббанк», що надані за договором про надання споживчого кредиту та заставу майна від 25.10.2006, укладеним між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . 26.10.2011 реєстратором ДП «Інформаційний центр» МЮУ на автомобіль накладено обтяження у вигляді застави рухомого майна на підставі договору про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 від 25.10.2006 від ПАТ «УкрСиббанк», про що свідчить витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №33514376 від 26.10.2011. Більш того, автомобіль у ТОВ «Автотехніка» ОСОБА_2 придбаний 27.09.2006, а обтяження з боку ТОВ «ФК «Фінрайт» накладено через 11 років - 26.05.2017, тобто ОСОБА_2 протягом 14 років є добросовісним набувачем і власником автомобіля. У зв`язку із накладанням на автомобіль обтяження позивача та її чоловік не можуть у повної мірі використовувати своє право власності на майно.

Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України.

Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

З боку відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги не визнає, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Свою позицію відповідач мотивує тим, що між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №0, відповідно до якого банком надано кредит в сумі 35501 швейцарських франків з оплатою процентів та комісії в порядку та на умовах, визначених договором строком до 25.10.2013 зі сплатою відсотків за використання кредиту у розміру 2,8% річних, в рамках якого ОСОБА_2 передав в заставу банку рухоме майно - вказаний вище автомобіль Skoda Super В, д/н НОМЕР_1 . Крім того, 25.10.2006 укладено договір поруки №52949 з ОСОБА_2 , ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 . При цьому, ОСОБА_2 систематично не виконувались зобов`язання по поверенню кредитних коштів та нарахованих відсотків за їх використання. Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сім`ї 12484,07 швейцарських франків, що по курсу НБУ становить 108475,69грн. разом із судовими витратами. Рішення суду не оскаржувалось. 20.04.2015 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого перейшло право вимоги за кредитним договором №0 від 25.10.206, а у травні 2015 отримано Витяг №46888435 від 28.04.2015 про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна змін, що стосуються вилучення обтяжувала: АКІБ «УкрСиббанк» та додання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» щодо автомобілю. Далі, рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19.06.2018 у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про зобов`язання вчинення певних дій, зняття заборони та скасування запису про обтяження майна - відмовлено. Постановою апеляційного суду Харківської області від 19.09.2018 рішення Золочівського районного суду Харківської області від 19.06.2018 залишено без змін. 16.05.2017 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Фінрайт» укладено договір факторингу, за яким останній набув право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором від 25.10.2006. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.08.2020 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Фінрайт». Посилання позивача на те, що без її згоди внесено зміни стосовно обтяжувача і це є підставою для скасування запису, є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності. Посилання позивача на зміну кредитором зобов`язання без її згоди, як на підставу припинення правовідносин поруки, спростовується умовами договору про надання споживчого кредиту та застави майна, договору поруки, який підписаний позивачем та надана згода відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов`язань перед кредитором. Також відповідач зазначає, що ОСОБА_2 та позивачем не виконано вимог за кредитним договором та рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2012, а тому підстав для задоволення позову не має.

Позивач не скористався правом надання відповіді на відзив проти позову.

ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачаються аналогічна позиція щодо доводів та вимог позивача, а тому просить вимоги позову задовольнити. Також зазначає, що усі дії між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Фінрайт» стосовно процесуального правонаступництва та зміни кредитора не відповідають чинному законодавству, оскільки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» зверталася до Київського районного суду м. Харкова із заявою про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.12.2014 та ухвалою суду від 15.10.2015 в задоволені заяви відмовлено через не надання заявником підтвердження того, що були отримані виконавчі листи та відкрите виконавче провадження. У зв`язку із накладанням на автомобіль обтяження, ОСОБА_2 та його дружина не можуть у повній мірі використовувати прав власності на автомобіль.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, позовні вимоги такими, що підлягають не підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №0, відповідно до якого банком надано кредит в сумі 35501 швейцарських франків з оплатою процентів та комісії в порядку та на умовах, визначених договором строком до 25.10.2013 зі сплатою відсотків за використання кредиту у розміру 2,8% річних, в рамках якого ОСОБА_2 передав в заставу банку рухоме майно - вказаний вище автомобіль Skoda Super В, д/н НОМЕР_1 .

25.10.2006 укладено договір поруки №52949 з ОСОБА_2 , ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

ОСОБА_2 не виконувались зобов`язання по поверненню кредитних коштів та нарахованих відсотків за їх використання.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 12484,07 швейцарських франків, що по курсу НБУ становить 108475,69грн. разом із судовими витратами. Рішення суду не оскаржувалось.

Такі обставини вбачаються із копій договору №АТЗкА02135 від 27.09.2006, заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2012 (а.с.7-9,30-45).

Далі, 20.04.2015 між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №17, відповідного якого перейшло право вимоги за кредитним договором №0 від 25.10.206, а у травні 2015 отримано Витяг №46888435 від 28.04.2015 про реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого та змін, що стосуються вилучення обтяжувала: АКІБ «УкрСиббанк» та додання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» щодо автомобілю (а.с.10,11).

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 19.06.2018 у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» про зобов`язання вчинення певних дій, зняття заборони та скасування запису про обтяження майна - відмовлено (а.с.46-49).

Постановою апеляційного суду Харківської області від 19.09.2018 рішення Золочівського районного суду Харківської області від 19.06.2018 залишено без змін (а.с.50-54).

16.05.2017 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Фінрайт» укладено договір факторингу, за яким останній набув право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором від 25.10.2006.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.08.2020 замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Фінрайт» (а.с.55-61).

Положеннями ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( у тому числі сплатити гроші). А кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (сь.526 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, із аналізу вказаних норм випливає, що в кредитному договорі передбачені як зобов`язання кредитодавця - банку, так і зобов`язання позичальника, у відповідності до вимог ст.ст.509,526 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що договір про надання споживчого кредиту, договір застави та договір поруки від 25.10.2006 є чинними, факт отримання грошових коштів позивач та ОСОБА_2 не оспорюють.

Між тим ОСОБА_2 та позивачем не виконано вимог за кредитним договором та рішення Київського районного суду м. Харкова від 27.09.2012.

Далі, згідно п.9.5 договору про надання споживчого кредиту та застави майна №0 банк має право продажу предмету застави шляхом укладання договору купівлі-пролажу з іншою особою-покупцем.

Отже, посилання позивача на те, що без її згоди внесено зміни стосовно обтяжувала і це є підставою для скасування запису, є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності.

Відповідно до ч.2 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладання договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Строк припинення поруки застосовується виключно у тому разі, якщо такий строк не встановлено у самому договорі поруки. Зміна строку виконання основного зобов`язання шляхом реалізації кредитором права на дострокове стягнення суми заборгованості не змінює строк чинності поруки, визначений сторонами у договорі поруки (ч.2ст.559 ЦК України).

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч.1,2 ст. 598 ЦК України).

Таким правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01.12.2020 (справа №757/16856/18-ц;61-2440св20) та Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суді від 11.11.2019 (725/3981;61-10358сво19).

Аналізуючи викладене вище, суд вважає доводи позивача на зміну кредитором зобов`язання без її згоди, як на підставу припинення правовідносин поруки, такими, що спростовується умовами договору про надання споживчого кредиту та застави майна, договору поруки, який підписаний позивачем та надана згода відповідати за виконання ОСОБА_2 зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що в виникають із кредитного договору.

Далі, ч.1 ст. 593 ЦК України визначено підстави для припинення застави, а саме: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; - втрата предмета застави, якщо застоводавець не змінив предмет застави; - реалізації предмета застави та набуття застоводержателем права власності на предмет застави.

Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» - обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими законом пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна.

Відповідно до ч.3 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: - обтяжував дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; - відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

В разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його віджувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі не має відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна (ст.10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

За таких обставин реалізац2ія (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи (ст.12 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»).

Таким чином, вищевикладене свідчить, що застава зберігає свою силу і для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У іншому випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (правова позиція Верховного суду, постанова від 05.05.2020, справа №197/1770/18; 61-12840св19).

Отже, аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що предметом позову є предмет застави за кредитним договором, умови якого позивачем та ОСОБА_2 не виконано, наявність вказаних вище судових рішень, у суду відсутні правові підстави для задоволення вимог позову.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволені вимог позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються судом:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт», адреса місця знаходження:61183, м. Харків, вул. Дружби Народів,228Б ().

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ).

Суддя