Справа № 646/4127/18
№ провадження 2/646/107/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Абдюхановій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить скасувати постанови державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори О.В. Іванової № 2928/02-31 від 21 вересня 2017 року та № 2850/02-31 від 13 вересня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_2 , зобов`язати Четверту Харківську міську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , по спадковій справі № 86/2017, відповідно до діючого законодавства.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 серпня 2017 року ним подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на усе майно, що складається з права власності на 36/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , яке було набуто спадкодавицею на підставі договору купівлі-продажу від 07 грудня 1979 року; права власності на прибудови: приміщення № 2-6 житлова кімната, № 2-8 сходи, другий поверх 2-9 коридор, 2-10 житлова кімната, сарай літ. «В», погріб літ. «Ж» - до 36/100 частини житлового будинку літ. «А-2» за вказано. Адресою, яке було набуто спадкодавицею на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.02.2011; права власності на транспортний засіб марки Daewoo Lanos T3010, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В цей же день державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину на транспортний засіб, але відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач зазначає, що оскаржувані постанови від 13 вересня 2017 року та від 21 вересня 2017 року винесені без дотримання встановленого законом строку, відмова обґрунтована тим, що нотаріусу не зрозуміла зміна літерації житлової прибудови літ. «А-1» на літ. «А-2», до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним нотаріусом Шеховцовою А.В. внесена інформація про те, що узаконені судовим рішенням прибудови є самочинними. Також, відповідач посилається на те, що в тексті рішення суду під час узаконення житлової прибудови літ. «А-2» відсутнє визначення частки в простих арифметичних дробах, відсутність договору про зміну часток у праві спільної часткової власності між співвласників. Позивач вважає оскаржувані постанови нотаріуса незаконними, посилаючись на норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат».

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 27 червня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначений за правилами загального позовного провадження.

Представником третьої особи надано письмові пояснення щодо позову, в яких зазначено про те, що до повноважень Головного територіального управління у Харківській області не входить вирішення порушених позивачем питань, до компетенції управління не входить надання оцінки вчинених нотаріусом нотаріальних дій.

Відповідачем в особі завідуючої Сьомої харківської державної нотаріальної контори Теленкової І.В. надано відзив на позовну заяву, яким вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилається на те, що позивачем до позовної заяви наданий проект заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від 23 серпня 2017 року, вказаний документ відсутній у спадковій справі. 13 вересня 2017 року позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 36/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та прибудов, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В заяві було зазначено, що на земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними будівлями літ. «А-1» загальною площею 140,1 кв.м., сараї літ. «Б», «В», вбиральня літ. «Г», «Ж» - льох, літ. «З» - навіс, № 1,3,5,6 огорожі, № І замощення, № 7 дворовий водопровід, житлова прибудова літ. «А-2» житловою площею 47,9 кв.м., сарай літ. «В», погріб літ. «Ж», які внесені до Державного реєстру прав. ОСОБА_1 було повідомлено, що право власності на прибудову літ. «А-2» до 36/100 часток житлового будинку вліт. «А-1» за вищевказаною адресою підтверджено та виникло на підставі судового рішення. Державним нотаріусом встановлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом неможливо, оскільки в наданих документах, що посвідчують право власності спадкодавця на частку житлового будинку та в державному реєстрі прав на нерухоме майно є суттєві розбіжності, винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії . 21 вересня 2017 року державним нотаріусом Івановою О.І. була постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у додаток до постанови від 13 вересня 2017 року, в якій зазначено, що подані позивачем документи, що посвідчують право власності спадкодавця мають неточності та розбіжності щодо літерації житлового будинку літ. «А-1» та літ. «А-2» та частки в праві спільної власності ОСОБА_2 , а саме за нею зареєстровано право власності на 36/100 часток житлового будинку, але згідно рішення суду, яким було визнано право власності на прибудови до частини житлового будинку літ. «А-2» не було змінено розмір часток в простих арифметичних дробах, між померлою та іншими співвласником відсутній договір про зміну часток в праві спільної часткової власності, що унеможливлює визначення фактичної частки в праві власності після здійснених прибудов спадкодавцем.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2019 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив про обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача завідувач Четвертої Харківська міська державна нотаріальної контори Козелько Т. надала суду заяву, якою просить розглянути справу у відсутність представника відповідача, покладається на розсуд суду. Одночасно інформує, що згідно наказу Міністерства юстиції України № 3623/5 від 19.11.2018, Сьому Харківську державну нотаріальну контору реорганізовано шляхом приєднання до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернуться до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з частиною першою статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 36/100 часток житлового будинку літ. «А-1» з прибудовою та відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , а також транспортний засіб автомобіль марки Daewoo Lanos T3010, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, 23 серпня 2017 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль марки Daewoo Lanos T3010, 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач звернувся до Сьомої харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 36/100 часток житлового будинку з відповідною з відповідною часткою надвірних будівель та прибудов, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В заяві було зазначено, що на земельній ділянці розташований житловий будинок з надвірними будівлями літ. «А-1» загальною площею 140,1 кв.м., сараї літ. «Б», «В», вбиральня літ. «Г», «Ж» - льох, літ. «З» - навіс, № 1,3,5,6 огорожі, № І замощення, № 7 дворовий водопровід з житловою прибудовою літ. «А-2» житловою площею 47,9 кв.м. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 , 1924 року народження, яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявником були надані наступні документи, що посвідчують право власності спадкодавці на спадкове майно:

Договір купівлі-продажу, посвідчений 07 грудня 1979 року Сьомою харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-4300, зареєстрований в Харківському міському бюро технічної інвентаризації 19 грудня 1979 року та записаний в реєстрову книгу за реєстровим номером 191.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2011 року, справа № 2-533/2011.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13 вересня 2017 року, державний нотаріус Сьомої харківської державної нотаріальної контори Іванова О.В. на заяву ОСОБА_1 встановила, що на підставі первинного документу, договору купівлі-продажу, спадкодавці належить 36/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно цього документу на земельній ділянці розташовано житловий будинок літ. «А-1».

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 лютого 2011 року, справа № 2-533/2011, за ОСОБА_2 будо визнано право власності на прибудови: приміщення 2-6 житлова кімната площею 21,4 кв.м., 2-7 коридор площею 9,1 кв.м., 2-8 сходи площею 5,4 кв.м., другий поверх 2-9 коридор площею 2,0 кв.м., 2-10 житлова кімната площею 16,20 кв.м., 2-11 житлова кімната площею10,30 кв.м., сарай літ. «В», погріб літ. «Ж» до 36/100 частини житлового будинку літ. «А-2» по АДРЕСА_1 .

В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 36/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями літ. «А-1», дерево, обкладене цеглою загальною площею 140,1 кв.м., житловою площею 100,4 кв.м., при якому є літ. «Б», «В» - сараї, літ. «Е» - вбиральня, літ. «Д», «Ж» - льох, літ. «З» - навіс, № 1, 3, 5, 6 огорожа, № 1 замощення, № 7 дворовий водопровід.

Згідно перевірки за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, «Технічному описі майна» ОСОБА_3 державний реєстратор Харківського міського управління юстиції, вказала, що узаконені судовим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова прибудови та реконструкції є самочинними.

На підставі викладеного, через суттєві розбіжності, що містяться в правовстановлюючих документах на спадкове майно та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21 вересня 2017 року, державний нотаріус Сьомої харківської державної нотаріальної контори Іванова О.В. на заяву ОСОБА_1 встановила повторно та додатково до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 2850/02-3 від 13.09.2017, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо з тих підстав, що надані позивачем документи, що посвідчують право власності спадкодавці на частку житлового будинку мають неточності та розбіжності щодо літерації житлового будинку літ. «А-1» та літ. «А-2» та частки у праві спільної власності спадкодавці, а саме, за нею зареєстровано право власності на 36/100 часток житлового будинку, але згідно рішення суду під час узаконення прибудови не було визначено долю в простих арифметичних дробах, що необхідно відповідно до п.п. 5.10 п. 5 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також, між померлою та іншим співвласником вищевказаного будинку відсутній договір про заміну часток в праві власності після зроблених прибудов спадкодавицею. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого 01 грудня 2015 року ОСОБА_3 , держаним реєстратором Харківського міського управління юстиції, номер запису про право власності 12399198, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 01 та даних до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 29.04.2004 за реєстровим № 191, об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 один і має характеристику літ. «А-2» (після здійснених прибудов другого поверху). Тому право власності на прибудову до існуючого об`єкту не можуть існувати окремо одне від одного. Нотаріус зробила висновок про те, що на підставі викладених обставин, видача свідоцтва про право на спадщину лише на 36/100 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель за вказаною адресою не буде відповідати дійсності та порядку користування вказаним будинком, оскільки після здійснених прибудов частка спадкодавці в праві спільної часткової власності на будинок збільшилася.

Суд не вважає викладені в оскаржуваних постановах обставини підставами для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат», та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5.

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Нормами статті передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту.

Як наголошується Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ із посиланням на Постанову Пленуму ВССУ «Про узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 № 2, можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судовий контроль за діяльністю нотаріусів має забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій.

Закону України «Про нотаріат» поділяє об`єкти судового оскарження в межах нотаріального процесу на три групи: нотаріальні дії; відмова у вчиненні нотаріальних дій; нотаріальні акти.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріальними діями є посвідчення права, а також фактів, що мають юридичне значення, та інші дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Обов`язок нотаріуса та відповідної посадової особи вчиняти нотаріальні дії передбачений ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», де встановлено заборону безпідставної відмови в її вчиненні.

Як випливає з п. 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії можуть встановлюватися тільки цим Законом.

Перелік підстав для відмови нотаріусом у вчиненні нотаріальних дій, зазначений у ст. 49 Закону України «Про нотаріат», не є вичерпним.

За наявності умов, передбачених 49 Закону України «Про нотаріат» на нотаріуса покладається завдання, по-перше, відмовити у вчиненні нотаріальної дії, якщо вона суперечить вимогам чинного законодавства; по-друге, обґрунтувати своє рішення на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Предметом судової діяльності у справах про оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні є перевірка законності дії нотаріусів або відповідних посадових осіб, які вчиняють нотаріальні дії чи які відмовили в їх вчиненні.

Перевіряючи законність дій нотаріуса, суддя повинен детально вивчити закон, на підставі якого діяв нотаріус чи інша посадова особа, уповноважена на вчинення нотаріальної дії, дослідити всі докази і з`ясувати обставини, що мають значення для справи. Це, у свою чергу, дає суду можливість винести законне й обґрунтоване рішення.

Предметом доказування під час судового розгляду у справах про оскарження нотаріальних дій або про відмову в їх вчиненні є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами у справах щодо оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні можуть бути документи, що стосуються вчиненої нотаріальної дії (оригінали нотаріально посвідченого договору, заповіту, свідоцтва про право на спадщину, про право власності на частку в спільному майні подружжя, довіреності, інші документи, видані нотаріусами; документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника, тощо); постанова нотаріуса або відповідний акт посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, про відмову вчинити дану нотаріальну дію; документи, які заявник просив засвідчити або посвідчити.

Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Згідно з пунктом 4.13. вказаного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 ЦК України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Згідно з пунктом 4.14. Порядку при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно з підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Таким чином, підставами для визнання нотаріальної дії незаконною є невідповідність здійснення такої дії чинному законодавству та порушення процедури здійснення нотаріальної дії.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем були надані всі правовстановлюючі документи, що свідчать про реєстрацію за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 36/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 з прибудовою та відповідною частиною надвірних будівель та споруд.

Посилання нотаріуса про збільшення частки спадкодавці внаслідок визнання за нею рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.02.2011 права власності на житлову прибудову літ. «А-2», не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦК України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

При таких обставинах, станом на час смерті ОСОБА_2 була власником 36/100 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 з прибудовою та відповідною частиною надвірних будівель та споруд. Право власності зареєстровано та ніким не оспорюється.

Як вбачається з технічної інвентаризації на спадкове майно, на земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташовані житловий будинок літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А-2», надвірні будівлі та споруди.

З урахуванням викладеного судом не встановлено підстав для відмови у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 36/100 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат».

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги, що позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судового збору, у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 81, 141, 247, 280-282, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області про оскарження постанови про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом задовольнити частково.

Скасувати постанови державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори О.В. Іванової № 2928/02-31 від 21 вересня 2017 року та № 2850/02-31 від 13 вересня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері, ОСОБА_2 .

Зобов`язати Четверту Харківську міську державну нотаріальну контору вирішити питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , по спадковій справі № 86/2017, відповідно до діючого законодавства.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017): до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України: апеляційна скарга подається апеляційному суду (Харківський апеляційний суд) через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення (Червонозаводський районний суд м.Харкова).

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора, місце знаходження: вул. Бібліка, 57, м. Харків, 61089, ;

Третя особа: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, місце знаходження: вул. Ярослава Мудрого, 16, м. Харків, 61002,

Суддя: В.А. Єжов