Справа № 201/4805/20
Провадження № 2/201/394/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Шумейко А.С.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ», Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Пустовий Сергій Володимирович про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації, припинення права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 26 травня 2020 року звернулися ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ», Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Пустовий Сергій Володимирович про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації, припинення права власності, в якому просили суд:

Визнати недійсним договір №275/А, серія та номер: 137 від 27 лютого 2020 року купівлі-продажу нежитлового приміщення №35 поз.1-10, загальною площею 108,8 кв.м. в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_1 ;

Скасувати запис №36150902 про реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ», внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення №51853578 від 01 квітня 2020 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Пустового С.В. на нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення №35 поз. 1-10, загальною площею 108,8 кв.м. в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

Припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖЕНЕРНІ СВГГЛОТЕХШЧШ ТЕХНОЛОГІЇ» на нежитлове приміщення №35 поз.1-10, загальною площею 108,8 кв.м. в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням їх уточнень позивачі посилалась на те, що:

ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі- продажу від 16 лютого 2017 року, є власником квартири АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_5 , є власником квартири АДРЕСА_3 .

ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 29 червня 2000 року, є власником квартири АДРЕСА_4 .

ОСОБА_7 , на підставі договору купівлі- продажу від 24 липня 2019 року, є власником квартири АДРЕСА_5 .

ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу від 25 червня 2010 року, є власником квартири АДРЕСА_6 .

З моменту набуття у власність квартир АДРЕСА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_8 , позивачі набули у власність та відкрито володіли на праві спільної сумісної власності приміщеннями цокольного поверху даного багатоквартирного будинку, які за відсутності у житловому будинку АДРЕСА_9 підвалу, є єдиними приміщення загального користування (допоміжними), у яких розташовуються несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання. Дані приміщення співвласники використовували для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців, зберігали там речі, інвентар тощо та обслуговували внутрішньо будинкові комунікації, що там знаходяться.

06 травня 2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їм стало відомо про те, що право власності на нежитлове приміщення №35 поз. 1-10, загальною площею 108,8 кв.м. в цокольному поверсі житлового будинку літ. А-8 зареєстроване за - ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» на підставі договору купівлі-продажу №275/А від 27 лютого 2020 року. Зазначили, що спірне майно не належить до комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, оскільки реєстрація права власності на таке майно згідно відповіді КП «ДМБТІ» від 28 травня 2020 року станом на 31 грудня 2012 рік не проводилась.

Окрім квартир та нежитлових приміщень сараїв, право власності на які було оформлено рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 травня 2000 року № 1263, листом Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 06 лютого 2001 року № 50/4-4 «Про реєстрацію квартир буд. АДРЕСА_9 » було повідомлено про те, що шість квартир житлового будинку АДРЕСА_9 були збудовані за рахунок коштів обласного бюджету, а саме: квартири АДРЕСА_10 та відповідно сараї до них у приміщеннях підвалу №№ 1,2,15,16,17,25.

25 квітня 2001 року КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за Територіальною громадою міста Дніпропетровська було зареєстровано право комунальної власності на квартири АДРЕСА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та відповідно сараї до них у приміщеннях підвалу №№ 1,2,15,16,17,25 на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19 квітня 2001 року № 804 «Про оформлення права власності на квартири та нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-8 (секції 1,2) за адресою: АДРЕСА_9 », які в подальшому були передані у приватну власність. Будь які інші приміщення багатоквартирного будинку АДРЕСА_9 не передавались

Вказують, що реєстрація права власності на спірні приміщення порушує їх права на вільне володіння та користування спірними приміщеннями, реєстрацію проведено незаконно, а тому просили їх позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. (т. 1 а.с.1-6, 65-70).

28 липня 2020 року на адресу суду директором ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» Скороход А.В. подано відзив на позов, в якому останній зазначив, що вони стали переможцем електронного аукціону з продажу об`єкту малої приватизації - нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належало територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на праві комунальної власності.

За результатами аукціону, 27 лютого 2020 між ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» та Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради укладено договір купівлі- продажу № 275/А вищевказаного об`єкту нерухомості. На виконання умов розділу 2 Договору ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» своєчасно сплатило повну вартість придбаного об`єкту приватизації, а Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради за актом приймання-передачі було передано у власність Товариства вищезазначене нежитлове приміщення, згідно умов п. 3.1. Договору.

Відповідно до п. 1.1. Договору Власником Нежитлового приміщення була територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, право комунальної власності за ним на об`єкт нерухомого майна зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 квітня 2014 року запис №5904835, реєстраційний номер об`єкта 01.

При укладенні Договору право власності Продавця підтверджувалося інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №202128343, сформованою 27.02.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В., Таким чином ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» є добросовісним покупцем, жодних підстав вважати, що Продавець діяв недобросовісно та те, що нежитлове приміщення може належати третім особам у товариства не було.

Сторонами Договору, також, було належно виконано умови Договору та зобов`язання за ним, Покупцем здійснено у повному обсязі оплату, а Продавцем передано у власність Покупця Об`єкт приватизації.

Стосовно скасування запису про реєстрацію права власності за ними та припинення такого права зазначили, що відповідно до п. 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 № 484) у Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, шо скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

Ураховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації, при скасуванні запису про реєстрацію права власності за ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради формально стане власником такого майна, шо не призведе до захисту цивільних прав Позивачів, одним зі способів, визначених ст. 16 ПК України.

З урахуванням викладеного зазначили, що вони є добросовісним набувачем та скасування запису про реєстрацію права власності на Нежитлове приміщення за ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» не призведе до захисту цивільних прав Позивачів, які на їх погляд є порушеними (т. 1 а.с. 116-118).

В наданому 25 серпня 2020 року відзиві Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради просили відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів з підстав їх необґрунтованості, оскільки Рішенням Дніпровської міської ради № 66/52 від 18 грудня 2019 «Про приватизацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 » вирішено здійснити приватизацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 , загальною площею 108,8 кв.м., як такого, що включений до Переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності, що підлягають приватизації в 2019 році, шляхом продажу на аукціоні.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 275/А від 27 лютого 2020 Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради від імені Дніпровської міської ради передало у власність ТОВ «Інженерні світлотехнічні технології», об`єкт малої приватизації - нежитлове приміщення № 35 на цокольному поверсі житлового будинку літ.А-8, загальною площею 108,8 кв.м. по АДРЕСА_9 , який належить територіальній громаді на підставі рішення Дніпропетровської міської ради «Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади міська Дніпропетровська» № 15/47 від 29 січня 2014. Спірне приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухомого майна 16 квітня 2014 року за номером запису про право власності 5904835, реєстраційний номер об`єкта 01, індексний номер 202128343.

В момент вчинення спірного правочину додержано вимог ст. 203 ЦК України. Правочин не суперечить Цивільному кодексу України. Дніпровська міська рада є власником нежитлового приміщення № 35 на цокольному поверсі житлового будинку літ.А-8, загальною площею 108,8 кв.м. по АДРЕСА_9 . Приватним нотаріусом дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. перевірено необхідний обсяг цивільної дієздатності сторін по спірному договору. Договір купівлі-продажу № 275-А від 27 лютого 2020 укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений та зареєстрований в державному реєстрі.

Стосовно тверджень позивачів про не належність нежитлового приміщення АДРЕСА_12 та відсутність повноважень Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на розпорядження спірним приміщенням зазначили наступне.

Так, 27 липня 2013 право власності за територіальною громадою в особі Дніпровської міської ради було зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 23 липня 2013 Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по справі від 24 липня 2013 затверджено мирову угоду від 18 липня 2013 по справі № 38/5005/11447/2012 про банкрутство комунального підприємства «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради. (т. 1 а.с.138-142).

15 вересня 2020 року Дніпровською міською радою суду надано відзив на позов, в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимоги з підстав їх необґрунтованості та безпідставності виходячи з наступного.

Рішенням Дніпровської міської ради № 66/52 від 18 грудня 2019 року «Про приватизацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 » вирішено здійснити приватизацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 , загальною площею 108,8 кв.м., як такого, що включений до Переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності, що підлягають приватизації в 2019 році, шляхом продажу на аукціоні.

Відповідно до договору купівлі-продажу № 275/А від 27 лютого 2020 Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради від імені Дніпровської міської ради передало у власність ТОВ «Інженерні світлотехнічні технології», об`єкт малої приватизації - нежитлове приміщення № 35 на цокольному поверсі житлового будинку літ.А-8, загальною площею 108,8 кв.м. по АДРЕСА_9 , який належить територіальній громаді на підставі рішення Дніпропетровської міської ради «Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади міська Дніпропетровська» № 15/47 від 29 січня 2014. Спірне приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухомого майно 16 квітня 2014 року за номером запису про право власності 5904835, реєстраційний номер об`єкта 01, індексний номер 202128343.

В момент вчинення спірного правочину додержано вимог ст. 203 ЦК України. Правочин не суперечить Цивільному кодексу України. Дніпровська міська рада є власником нежитлового приміщення № 35 на цокольному поверсі житлового будинку літ.А-8, загальною площею 108,8 кв.м. по АДРЕСА_9 . Приватним нотаріусом дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. перевірено необхідний обсяг цивільної дієздатності сторін по спірному договору. Договір купівлі-продажу № 275-А від 27 лютого 2020 року укладений у письмовій формі, нотаріально посвідчений та зареєстрований в державному реєстрі.

Стосовно тверджень позивачі про не належність спірного приміщення ДМР зазначили, що 27 липня 2013 право власності за територіальною громадою в особі Дніпровської міської ради було зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 23 липня 2013 Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 по справі № 38/5005/11447/2012 визнано недійсною мирову, відповідно до якої КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради передало у власність кредитора ТОВ «СОЛЯРИС» об`єкт комунальної власності нежитлове приміщення АДРЕСА_12 .

Спірне приміщення в подальшому зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме 16 квітня 2014 за номером запису про право власності 5904835, реєстраційний номер об`єкта 01 за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Галлій» № 3 від 28 січня 2014 року та рішення Дніпропетровської міської ради від 29 січня 2014 № 15/47 «Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська».

На спірне приміщення проведено державну реєстрацію права комунальної власності, власником нежитлового приміщення № 35 площею 108, 8 кв. м по АДРЕСА_9 в собі Дніпровської міської ради, отже на момент укладання договору купівлі-продажу ДМР була належним власником.

Стосовно тверджень позивачів, що спірне приміщення є допоміжним приміщенням та не існує як окремий об`єкт нерухомого майна зазначили. В технічних паспортах від 27 травня 2013 року та від 13 січня 2017 року спірний об`єкт визначено як нежитлове приміщення, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в описовій частині об`єкта також зазначено, що спірний об`єкт є саме нежитловим приміщенням.

Твердження позивачів про відсутність у департаменту повноважень на розпорядження спірним майном спростовується Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради затвердженого рішенням Дніпровської міської ради № 50/36 від 24.10.2018 (що діяв на момент укладання спірного договору купівлі-продажу) згідно якого департамент є органом приватизації Дніпровської міської ради, орендодавцем нерухомого майна та земельних ділянок комунальної власності територіальної громади міста Дніпра (п. 1.6 Положення). Відповідно до п.3.2.7 вищезазначеного положення у сфері управління комунальною власністю департамент забезпечує ведення переліку об`єктів, що підлягають приватизації. Організовує процес приватизації об`єктів права комунальної власності, у тому числі об`єктів незавершеного будівництва, на конкурентних засадах і шляхом викупу. Укладає відповідні договори купівлі- продажу.

Відповідно до п. 3 наказу Департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради № 50а-УД від 07 вересня 2016 «Про розподіл обов`язків» Заступник директора департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради (з питань комунальної власності) згідно до повноважень делегованих директором Департаменту, на підставі вищезазначеного наказу, має право підпису на договорах про відчуження об`єктів приватизації. (т. 1 а.с. 162-169).

В наданій відповіді на відзиви представник позивачів зазначила, що відповідачами не надано суду належних доказів на підтвердження реєстрації права власності на спірне майно за ДМР. Згідно правової позиції Верховного Суду, сформованої у постанові від 03 квітня 2018 року по справі № 917/927/17, свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Свідоцтво про право власності не породжує виникнення у суб`єкта відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. Окрім того наполягала, що спірні приміщення є допоміжними, а не нежитловими (т. 2 а.с.2-8).

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 26 травня 2020 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.29).

Ухвалою судді від 29 травня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації, припинення права власності (т. 1 а.с. 35-36).

29 травня 2020 року ухвалою суду забезпечено позовну заяву (т. 1 37-40).

Ухвалою суду від 02 липня 2020 року залучено до участі у даній цивільній справі у якості співвідповідачів Департамент по роботі з активами Дніпропетровської міської ради та Дніпропетровську міську раду (т. 1 а.с. 98-99).

Того ж дня, ухвалою суду від 02 липня 2020 року витребувано у відділі реєстрації майнових прав Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради належним чином засвідчену копію реєстраційної справи на нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.100-101).

01 грудня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду (т. 2 а.с. 70-71).

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала наполягала на їх задоволенню з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням уточнень.

Представник ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що при укладенні оскаржуваного договору було додержано вимог законодавства та вони є добросовісними набувачами нежитлового приміщення АДРЕСА_12 .

Представник ДМР заперечував проти задоволено позовних вимог, оскільки позивачами не доведено факт чим саме міська рада порушила їх права.

Фактичні обставини встановленні судом

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником кв. АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі - продажу від 16 лютого 2017 року (т. 1 а.с.20).

ОСОБА_6 є власником кв. АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва виданого 29 червня 2000 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради (а.с. 21).

ОСОБА_7 є власником кв. АДРЕСА_5 , на підставі договору купівлі - продажу від 27 липня 2019 року (т. 1 ас.с. 22).

Доказів право власності ОСОБА_5 на кв. ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 на кв. 26 позивачами надано не було.

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 травня 2000 року № 1263 «Про оформлення прав власності фізичним особам на квартири та нежитлові приміщення житлового будинку літ. А- 8 (секції 1,2) за адресою: АДРЕСА_9 », розглянувши прохання управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації (в інтересах фізичних осіб, які брали участь на паях у будівництві) про оформлення права власності на квартири та нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-8 (секції 1,2) за адресою: АДРЕСА_9 , було вирішено оформити права власності з видачею свідоцтв фізичним особам на квартири та нежитлові приміщення на підставі договорів про участь на паях у будівництві житлового будинку літ. А-8 (секції 1,2) згідно додатку до рішення. Доручено Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації оформити і зареєструвати свідоцтва про право власності (після надання власниками актів прийняття- передачі). ( т. 1 а.с.73-75).

Окрім квартир та нежитлових приміщень сараїв, право власності на які було оформлено рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18 травня 2000 року № 1263, листом Управління капітального будівництва Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 06 лютого 2001 року № 50/4-4 «Про реєстрацію квартир буд. АДРЕСА_9 » було повідомлено про те, що шість квартир житлового будинку АДРЕСА_9 були збудовані за рахунок коштів обласного бюджету, а саме: квартири АДРЕСА_10 та відповідно сараї до них у приміщеннях підвалу №№1,2,15,16,17,25. (т. 1 а.с. 82).

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19 квітня 2001 року № 807 «Про оформлення права власності на квартири та нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-8 (секції1,2 за адресою АДРЕСА_9 » вирішено оформити право комунальної власності з видачею свідоцтва на квартири та нежитлові приміщення житлового будинку літ. А-8 (секції 1,2) за адресою АДРЕСА_9 , за територіальною громадою міста, в особі Дніпропе6трвоської міської ради квартири №№ НОМЕР_3 та нежитлові приміщення у підвалі №№1,2,15,16,17,25 (т. 1 а.с.83-84).

Рішенням Дніпровської міської ради № 66/52 від 18 грудня 2019 року «Про приватизацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 » вирішено здійснити приватизацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 , загальною площею 108,8 кв.м., як такого, що включений до Переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності, що підлягають приватизації в 2019 році, шляхом продажу на аукціоні.

27 лютого 2020 року між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради в особі заступника директора департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради - начальника управління з питань комунальної власності - Турчак А.М., яка діє від імені територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» було укладено договір купівлі продажу з переможцем електронного аукціону без умов від 17 січня 2020 року, об`єкт малої приватизації - нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке належить територіальній громаді м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради на праві комунальної власності, на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «ГАЛЛІЙ» № 3 від 28 січня 2014 року рішення Дніпропетровської міської ради від 29 січня 2014 року № 15/47 «Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська», що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16 квітня 2014 року за номером запису про право власності 5904835, реєстраційний номер об`єкта 101, та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 202128343, сформованою 27 лютого 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Пустовим С.В. (т. 1 а.с. 91-94).

01 квітня 2020 року на підставі договору купівлі - продажу зареєстровано право власності на нежитлове приміщення в приміщення 35 загальною площею108,8 кв.м. в буд. АДРЕСА_9 , за ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ» (т. 1 а.с. 23).

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушенні, невизнанні або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ст. ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Частина 4 ст. 26З ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Зміст правочину відповідно до частин 1-3, 5 ст.203 ЦК України не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За загальним правилом, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам його дійсності. До зазначених умов ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України, зокрема, віднесено відповідність форми вчинення правочину вимогам закону. Нотаріальне посвідчення правочину означає, що його зміст, час і місце вчинення, наміри суб`єктів правочину, його відповідність закону та інші обставини офіційно зафіксовані нотаріусом і розглядаються як встановлені й достовірні.

У п.26 Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Верховного Суду «Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

У п.7 Постанові «Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом».

За правилами ч.ч. 1 і 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в моментх вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 3 ст. 215 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред`явлена тільки особами, визначеними у ЦК й інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів - а саме, однією зі сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушені на момент звернення до суду.

Відповідно до роз`яснень п.п 7, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про застосування практики розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначений законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Особам, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину Прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

ЦК України не містить визначення поняття «заінтересована особа» в контексті вимог про визнання правочину недійсними, а тому питання належного позивача у кожному конкретному випадку є оціночним у зв`язку з чим слід враховувати те, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, що у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені та така особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції чи віндикації. У зв`язку з цим виділяють декілька критеріїв визначення заінтересованості позивача в оспорюваному договорі: 1)права і законні інтереси заінтересованої особи безпосередньо порушені договором;2)у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені; 3) заінтересована особа отримує що- небудь в результаті проведення реституції (права, майно).

Загальні правила щодо правових наслідків недійсності правочинів сформульовані в статті 216 ЦК України, у якій зазначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан.

Згідно норм ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певні грошову суму.

Статтею 656 ЦК України передбачено що предметом договору купівлі- продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. До договору купівлі- продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі- продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів / купівлі-продаж або не випливає з їхньої суті.

Статтею 657 ЦК України передбачено до договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державні реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Рішенням Дніпровської міської ради № 66/52 від 18 грудня 2019 «Про приватизацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 » вирішено здійснити приватизацію об`єкта нерухомого майна по АДРЕСА_1 , загальною площею 108,8 кв.м., як такого, що включений до Переліку об`єктів нерухомого майна комунальної власності, що підлягають приватизації в 2019 році, шляхом продажу на аукціоні. (т. 1 а.с. 179)

Відповідно до договору купівлі-продажу № 275/А від 27 лютого 2020 Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради від імені Дніпровської міської ради передало у власність ТОВ «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ», об`єкт малої приватизації - нежитлове приміщення № 35 на цокольному поверсі житлового будинку літ.А-8, загальною площею 108,8 кв.м. по АДРЕСА_9 , який належить територіальній громаді на підставі рішення Дніпропетровської міської ради «Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади міська Дніпропетровська» № 15/47 від 29.01.2014. Спірне приміщення зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухомого майно 16.04.2014 року за номером запису про право власності 5904835, реєстраційний номер об`єкта 01, індексний номер 202128343 (т. 1 а.с. 198-200).

Позивачі просили суд визнати недійсним вищезазначений договір, оскільки данним договором було порушено їх права як власників квартир розташованих в будинку АДРЕСА_9 , однак звертаючись до суду з даним позовом, позивачами не надано доказів того, які саме права та законні інтереси були порушені спірним договором.

Суд не бере до уваги твердження позивачів, що територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради не належали нежитлові приміщення які були предметом оскаржуваного договору, виходячи з наступного.

Так 27 липня 2013 право власності за територіальною громадою в особі Дніпровської міської ради було зареєстровано на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 23 липня 2013 Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. (т. 1 а.с. 170 назвороті).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 по справі № 38/5005/11447/2012 визнано недійсною мирову угоду, відповідно до якої КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради передало у власність кредитора ТОВ «СОЛЯРИС» об`єкт комунальної власності нежитлове приміщення АДРЕСА_12 (т.1 а.с. 74-176).

Спірне приміщення в подальшому зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме 16 квітня 2014 за номером запису про право власності 5904835, реєстраційний номер об`єкта 01 за територіальною громадою міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «Галлій» № 3 від 28 січня 2014 (т. а.с. 180-183) та рішення Дніпропетровської міської ради від 29 січня 2014 № 15/47 «Про об`єкти права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська» (т. 1 а.с. 177), що спростовує твердження позивачів про не оформлення права власності на спірне нежитлове приміщення, за Дніпровської міською радою.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (у редакції, чинній станом на 11 жовтня 2004 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно із частиною п`ятою статті 3 наведеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

На спірне приміщення проведено державну реєстрацію права комунальної власності, власником нежитлового приміщення № 35 площею 108, 8 кв. м по АДРЕСА_9 в собі Дніпровської міської ради.

Нежитлове приміщення № 35 площею 108, 8 кв. м. по АДРЕСА_9 у порядку встановленому законодавством не відчужувалось у спільну сумісну власність мешканців будинку разом із приватизацією, тому до позивачів не перейшло, а ні право користування, а ні право власності на вищезазначене приміщення, отже Дніпровська міська рада на момент укладання договору купівлі-продажу була належним власником.

Стосовно тверджень позивачів що спірне приміщення не є нежитловим.

Так, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в описовій частині об`єкта визначено, що спірний об`єкт є саме нежитловим приміщенням. Відповідно до технічних паспортів від 27 травня 2013 року (т. 1 а.с. 184-186) та 13 січня 2017 року (т. 1 а.с. 187- 188) спірний об`єкт визначено як нежитлове приміщення АДРЕСА_13 , отже відповідно технічної документації спірне приміщення є нежитловим, використовується воно як самостійний об`єкт нерухомості та не є допоміжним.

Твердження позивачів на відсутність у Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради повноважень на розпорядження спірним приміщенням та укладення оспорюваного договору також не відповідає дійсності, оскілки відповідно до Положення про департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради затвердженого рішенням Дніпровської міської ради № 50/36 від (24.10.2018 (що діяв на момент укладання спірного договору купівлі-продажу) департамент є органом приватизації Дніпровської міської ради, орендодавцем нерухомого майна та земельних ділянок комунальної власності територіальної громади міста Дніпра (п. 1.6 Положення). Відповідно до п.3.2.7 вищезазначеного положення у сфері управління комунальною власністю департамент забезпечує ведення переліку об`єктів, що підлягають приватизації. Організовує процес приватизації об`єктів права комунальної власності, у тому числі об`єктів незавершеного будівництва, на конкурентних засадах і шляхом викупу. Укладає відповідні договори купівлі- продажу.

Відповідно до частини другої статті 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Отже, Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради мав повноваження, щодо укладання спірного договору купівлі-продажу.

Оскільки позивачі не є стороною оспорюваного правочину, та ними ні при подачі позовної заяви ні в судовому засіданні не доведено яким чином відповідачі порушили права та їх інтереси суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29)

Судові витрати розподілити на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 76-78, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНЖЕНЕРНІ СВІТЛОТЕХНІЧНІ ТЕХНОЛОГІЇ», Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Пустовий Сергій Володимирович про визнання правочину недійсним, скасування реєстрації, припинення права власності відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 05 квітня 2021 року

Суддя С.О. Демидова