ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м.Суми

Справа №580/299/19

Номер провадження 22-ц/816/553/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 29 січня 2021 року, ухвалене у складі судді Чхайла О.В., у приміщенні Лебединського районного суду Сумської області, повний текст рішення складено 05 лютого 2021 року,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 18 липня 2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 25 вересня 2014 року.

ОСОБА_2 є батьком повнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення позивачки до суду з позовом (06 лютого 2019 року), ОСОБА_3 була студенткою першого курсу денної форми навчання Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка.

Вказує, що відповідач не бере участі в утриманні дочки, хоча і має таку можливість, оскільки працює за кордоном та отримує заробітну плату близько 20000 грн на місяць.

Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 5000 грн, починаючи стягнення з дня подачі позову.

14 лютого 2020 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначала, що дочка ОСОБА_3 з 01 вересня 2020 року навчається на заочній формі навчання, навчання на денній формі закінчила 01 липня 2020 року, а тому відмовляється від позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів з 01 липня 2020 року, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання у розмірі 5000 грн з дня подачі позову і до 01 липня 2020 року (а. с. 153).

Лебединський районний суд Сумської області рішенням від 29 січня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі розміром 2000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 06 лютого 2019 року і до закінчення навчання 01 липня 2020 року.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки аліменти у розмірі 5000 грн, починаючи стягнення з 06 лютого 2019 року і до закінчення навчання - 01 липня 2023 року.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що після 01 липня 2020 року дочка продовжує навчання на заочній формі на контрактній основі до 01 липня 2023 року, що є підставою для стягнення аліментів на її утримання.

Крім того, судом не взято до уваги, що на її утримані перебуває їх син ОСОБА_1 , 2005 року народження, який є інвалідом дитинства, потребує постійного лікування та оздоровлення, а тому дочка через брак коштів та відсутність матеріальної допомоги з боку батька, вимушена була перевестися на заочну форму навчання та йти працювати.

Вказує, що відповідач на даний час працює у Польщі, отримує заробітну плату близько 20000 грн, і ним була придбана квартира у м. Суми.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, досліджено наявні докази та надано їм належну оцінку, ухвалено законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та суд першої інстанції встановив, що з 18 липня 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 5).

ОСОБА_3 вступила на навчання до Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка, факультет іноземної та слов`янської філології на денну форму навчання на контрактній основі, період навчання з 01 вересня 2018 року до 30 червня 2022 року (а. с. 7-8).

Згідно договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою від 20 серпня 2018 року, укладеного між Сумським державним педагогічним університетом А.С. Макаренка та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та додаткової угоди №1 до договору, вартість навчання становить 51055 грн (а. с. 7, 146).

Судом встановлено, що з 01 липня 2020 року ОСОБА_3 припинила навчання на денній формі Сумського державного педагогічного університету імені А.С. Макаренка.

ОСОБА_2 був офіційно працевлаштований за кордоном (Польща) в період з 26.06.2018 року по 30.10.2020 року, отримував щомісячну заробітну плату (а. с. 78-116, 136-137).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року по 17 липня 2020 року працювала продавцем продовольчих товарів у ФОП ОСОБА_4 та отримувала заробітну плату (а. с. 220-222, 224).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 28 травня 2014 року у справі №580/787/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку), до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а. с. 30).

26 грудня 2018 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.161).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 у зв`язку з навчанням в учбовому закладі потребувала матеріальної допомоги, а відповідач мав можливість надавати певну матеріальну допомогу на її утримання, а тому з відповідача на користь позивача на період навчання дочки підлягають стягненню аліменти у розмірі 2000 грн, щомісячно, з 06 лютого 2019 року по 01 липня 2020 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 на період навчання, оскільки вона потребувала матеріальної допомоги, а батько в змозі був таку допомогу надавати.

При визначенні розміру аліментів судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище сторін, наявність на утриманні у платника аліментів неповнолітнього сина ОСОБА_1 , вагітної дружини ОСОБА_5 , а також наявність невиконаних грошових зобов`язань.

Також, враховуючи принцип рівності обов`язку обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 на період навчання у розмірі 2000 грн, оскільки такий розмір є достатнім для належного її утримання.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що з відповідача повинні стягуватися аліменти на утримання дочки до 01 липня 2023 року у розмірі 5000 грн, оскільки ОСОБА_1 в суді першої інстанції відмовилася від позовних вимог в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 з 01 липня 2020 року у зв`язку з продовженням її навчання на заочній формі. Крім того, як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 з 06 липня 2020 року працює на посаді продавця непродовольчих товарів-касир у підрозділі Ева-371 у м. Києві та отримує заробітну плату.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на її утриманні перебуває їх син ОСОБА_7 , в даному випадку не може бути враховано, оскільки ОСОБА_2 також утримує сина, сплачуючи аліменти на його утримання, що підтверджується належними доказами (а. с. 139-142).

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи на підставі наданих сторонами доказів, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 29 січня 2021 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Т.А. Левченко

Судді: О.Ю. Кононенко

С.С. Ткачук