Справа № 504/2607/20
Провадження №2-др/523/20/21
У Х В А Л А

"30" липня 2021 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання Сирф Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, заяву представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» - адвоката Новак Романа Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 504/2607/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

20.05.2021 року представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» - адвокат Новак Роман Геннадійович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 504/2607/20, якою просить стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» витрати на правову допомогу в розмірі 15 500,00 гривень. В якості доказів понесення витрат, посилається на акт приймання-передачі наданих послуг №143 від 25.03.2021 року та рахунок-фактуру №96 від 10.12.2019 року, які надавались із заявою про розподіл судових витрат від 12.04.2021 року.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Судове рішення від 12.04.2021 року ухвалювалось судом в спрощеному порядку з повідомленням (викликом) сторін

Тому, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення здійснюється судом з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник заявника (позивача) ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» - адвокат Новак Р.Г. не з`явився, був належним чином повідомленим про розгляд справи, заявою просив розглянути заяву про ухвалення додаткового рішення за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, повідомлялась про розгляд справи судовою повісткою. Згідно повідомлення кур`єрської служби доставки, повернутого до суду, відмовилась від отримання судової повістки, тому в силу ч.9 ст. 130 ЦПК України вважається належно повідомленою.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо:

-судом не вирішено питання про судові витрати;

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12.04.2021 року позов ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 19223,70 гривень, за прострочення грошового зобов`язання: три процента річних в розмірі 678,41грн. та індекс інфляції в розмірі 1158,07грн., а також судовий збір в розмірі 2102,00 гривень.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За правилами частини 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що: «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження понесених ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» витрат на правничу допомогу, його представник - адвокат Новак Р.Г. надав: 1) акт прийому-передачі наданих послуг №143 від 25.03.2021 року із зазначенням переліку наданих послуг, вартості однієї години, кількості часу, суми; 2) рахунок-фактуру № 96 від 10.12.2019 року; 3) ордер на представництво інтересів позивача.

Зі вказаного Акт прийому-передачі виконаних робіт вбачається, що адвокат надав клієнту наступні правові послуги: надання правової консультації (1год. 1000грн), складання досудової вимоги та направлення поштовими засобами (1,5год. 1500грн), отримання відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (1год. 1000грн), складання позовної заяви (4,5год. 4 500 грн), формування повного пакету документів та подання до суду (1год. 1000грн), складання відповіді на відзив (3год. 3000грн), контроль розгляду справи в суді (1год. 1000 грн), подання до суду заяви про розподіл судових витрат (1,5год. 1500грн), подання заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача (1год. 1000 грн).

Проте, представник позивача не надав суду договір про надання правової допомоги, укладений з адвокатом, на який міститься посилання в акті приймання-передачі наданих послуг №143. За відсутності копії договору про надання правничої допомоги, не вбачається можливим встановити які саме домовленості щодо розміру гонорару були досягнуті між ТОВ «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» та Адвокатським об`єднанням «ГЛОРІЯ ЛЕКС», що унеможливлює встановити вартість правових витрат та її відповідність умовам договору.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019р. по справі №922/1163/18 дійшов наступних висновків:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Матеріали справи №504/2607/20 договір на правничу допомогу, укладений позивачем із Адвокатським об`єднанням «ГЛОРІЯ ЛЕКС» не містить.

Таким чином, суд позбавлений можливості надати правову оцінку понесеним представником позивача витрат на правничу допомогу.

При формулюванні саме таких висновків по цій справі, суд також в порядку ч.4 ст.263 ЦПК України, враховує правові висновки викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки розмір сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, ґрунтується на положеннях договору про надання правничої допомоги, слід чітко визначити вичерпний перелік послуг, які будуть/можуть бути надані в межах супроводу судової справи. В іншому випадку усі послуги, які були надані, але не зазначені в договорі, відшкодуванню не підлягатимуть. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові у справі №826/856/18 від 22.12.2018 р.: «Акт виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 19.04.2018 №19/03/18 містить вид послуг (зібрання необхідних доказів), що не були передбачені договором. Наведене спростовує доводи позивача у касаційній скарзі щодо обґрунтування вимог щодо безпідставності зменшення судом апеляційної інстанції розміру витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції».

До аналогічних висновків дійшов Касаційний господарський суд у постанові від 06.03.2019 №922/1163/18, згідно якого суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення зазначених витрат, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що фактично до акту №143 від 25.03.2021 року включено роботи (послуги), які не виконувались представником позивача, зокрема: складання відповіді на відзив. Матеріали справи не містять відзиву на позовну заяву, судом було ухвалено заочне рішення, тому апріорі представником позивача не могла складатись відповідь на відзив. Також, до складу акту включено надання такої послуги, як отримання Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо власника майна. Судом встановлена наявність в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, разом із тим замовником цього витягу зазначено ОСОБА_2 , тобто директора ТОВ «ТЕПЛО-СЕРВІС», що підтверджує самостійне отримання позивачем витягу, без використання правової допомоги Адвокатського об`єднання «ГЛОРІЯ ЛЕКС». Також належними та допустимими доказами представником позивача не підтверджено надання таких послуг як: надання правової консультації, контроль розгляду справи в суді

З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» - адвоката Новак Романа Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 504/2607/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію.

На підставі викладеного, керуючись ст. 134, 137, 141, 270 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» - адвоката Новак Романа Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 504/2607/20 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛО ТА СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 04 серпня 2021 року.

Суддя К.О. Далеко