Справа № 161/1448/21
Провадження № 2/161/1531/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Фурман Ю.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на її утримання, -

В С Т А Н О В И В:

25.01.2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.10.2016 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказала, що їх донька є дитиною-інвалідом через захворювання на цукровий діабет, а тому її потреби значно більші аніж у інших дітей. При цьому, розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 є недостатнім для забезпечення дитини належним чином. На даний час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує репетитора з іноземних мов, займається у секції стрейтчингу, відвідує школу, на що вона витрачає 2200 грн. щомісячно. Крім того, інші витрати пов`язані з дитиною складаються з харчування, оплати комунальних послуг, забезпечення дозвілля та розваг, а також на придбання одягу, загальна їх вартість становить в середньому 5000 грн. на місяць. Витрати на відпочинок дитини на морі складає близько 26000 грн. на рік. У свою чергу, розмір аліментів, який стягується із відповідача на утримання доньки є мізерним, оскільки ОСОБА_3 оформлений на 0,25 % посадового окладу. Разом з тим, за рекомендацією ЛКК та лікаря ендокринолога, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із неналежним станом здоров`я необхідні додаткові витрати, пов`язані з обстеженнями та санітарно-курортним лікуванням, розмір яких становить понад 33000 грн. Також, доньці необхідно щомісяця проводити моніторинг рівня глюкози в крові, вартість якого складає 3100 грн. щомісячно. Враховуючи наведене, просить суд: змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на її користь на підставі рішення Луцького міськрайонного суду від 20.10.2016 року на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 5000.00 грн. щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття зі проведенням подальшої індексації аліментів, стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на лікування та реабілітацію доньки одноразово в розмірі 33281 грн.; стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання доньки для моніторингу рівня глюкози в крові в розмірі 3100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

05.04.2021 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву в обґрунтування якого останній зазначив, що розмір заробітку його довірителя становить близько 6000 грн. на місяць, а тому заявлена позивачкою сума аліментів у розмірі 5000 грн. фактично позбавить останнього засобів для існування. При цьому, на утриманні відповідача перебуває його непрацездатна матір. Таким чином, сума аліментів у збільшеному розмірі, яку ОСОБА_3 має можливість та погоджується сплачувати становить 1500 грн. на місяць. Крім того, змінений розмір аліментів підлягає стягненню з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня пред`явлення даного позову до суду, як зазначає позивачка. У свою чергу, доводи ОСОБА_1 , якими вона обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення додаткових витрат на дитину, жодними доказами не обґрунтовані. Поряд з тим, частина з таких витрат є надуманими. Разом з тим, позивачці наразі надається адресна грошова допомога на лікування доньки, пов`язана з постійним дороговартісним лікуванням. Зважаючи на відсутність належних доказів, які підтверджують додаткові витрати понесені позивачем на утримання дитини та помилки у розрахунках, сумнівну мотивацію, врахування факту отримання державної/муніципальної допомоги на лікування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини не підлягають до задоволення. Підсумовуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково із викладених у відзиві на позовну заяву підстав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували в шлюбі, за час якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася спільна дитина донька ОСОБА_5 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2016 року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що вищевказана сума аліментів наразі є зовсім незначною та недостатньою для задоволення потреб їх спільної з відповідачем дитини, а тому просить її збільшити, в тому числі й шляхом зміни способу.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб та неповнолітніх дітей на своєму утриманні немає.

Відповідач ОСОБА_3 працює на посаді укладальника-пакувальника у ФОП ОСОБА_6 , розмір його середньомісячного заробітку складає 6000 грн.

Доказів іншого стороною позивача суду не надано.

Суд також вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими, однак такими, що підлягають до часткового задоволення.

При цьому, суд приймає до уваги й ту обставину, що потреби неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із наявним у неї захворюванням та інвалідністю, є більшими, аніж звичайні потреби дітей відповідного віку.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, а також те, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 спроможний та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2000 грн.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Із наведенного слідує, що аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням законної сили, у зв`язку з чим вимоги позивачки про присудження аліментів з дня пред`явлення позову до суду до задоволення не підлягають.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

На переконання суду, позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини позивачкою жодним чином не обгруновані, частина з них грунтуються на припущеннях, а також посилання як на такі, які ймовірно виникнуть в майбутньому.

Крім того, виокремлення в рамках данного провадження позовної вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання доньки для моніторингу рівня глюкози в крові в розмірі 3100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття не ґрунтуються на вимогах закону.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на її утримання

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 908 грн. підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 179-183, 185, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на її утримання задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2016 року на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набранням рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено 07 квітня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук