ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2485/21 Номер провадження 22-ц/814/1776/21Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18 травня 2021 року, постановлене суддею Блажко І.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішення службової особи органу державної влади,

в с т а н о в и в:

18.03.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути з держави через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на її користь 6 500,00 грн. моральної шкоди, завданої незаконним рішення службової особи органу державної влади Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

В обґрунтування підстав позову посилається на те, що постановою серії БАА №012633 від 18.08.2020, винесеною інспектором сектору реагування патрульної поліції Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області, яка у подальшому скасованою рішенням суду від 02.02.2021 (справа №554/9494/20), її було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП. В зв`язку із цим, позивачці завдано значних моральних страждань, які полягають у приниженні честі, гідності, переживаннях, фізичних стражданнях та порушенні нормальних життєвих стосунків, а також стану здоров`я. Неправомірні дії службової особи органу державної влади мали наслідком зневіру в професійності діяльності патрульної поліції та втрату відчуття захисти внаслідок можливих незаконних дій поліцейських.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 18.05.2021 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішення службової особи органу державної влади відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами спричинення їй моральної шкоди працівником ГУНП в Полтавській області.

Позивач з рішенням районного суду не погодилась та оскаржила в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Також просить приєднати до справи лист ГУНП, як доказ моральних страждань, який вона не могла надати районному суду, оскільки розгляд справи відбувся без її участі за наявності клопотання про перенесення розгляду справи.

Посилаючись на фактичні обставини справи та позицію Полтавського апеляційного суду у справі №548/1574/19 доводить наявність підстав для відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої незаконним рішенням Департаменту патрульної поліції у вигляді накладення арешту.

Підставою відшкодування вважає рішення про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження в адміністративній справі за відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Факт завдання поліцією моральних страждань підтверджує листом від 27.04.2021 №Р-32, Р37, в якому заступник начальника ГУНП вказує, що поліцейським при винесенні постанови не було допущено порушення закону, оскільки останній керувався внутрішньою правосвідомістю. Вважає такий лист доказом спричинення моральних страждань, оскільки посадова особа, яка повинна слідкувати за дотриманням чинного законодавства, ігнорує його виконання, в тому числі рішення суду про скасування постанови.

Зазначає, що районний суд помилково не врахував норми п.2 ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», за якими здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження.

Заперечує проти застосування до спірних правовідносин позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 25.05.2016 №6-440цс-16 та просить врахувати позицію Верховного Суду у справах №521/10640/15-ц, №520/3307/16-ц.

Вважає, що районним судом порушено її право на участь в судовому розгляді справи та надання доказів, оскільки за наявності клопотання про відкладення розгляду справи за станом здоров`я, розгляд справи відбувся без її участі.

Заперечує розподіл судових витрат та звертає увагу, що відповідно до ухвали суду від 22.03.2021 про відкриття провадження її було звільнено від сплати судового збору, а не відстрочено його сплату до постановлення рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 12.10.2020 інспектором сектору реагування патрульної поліції Великобагачанського відділення поліції Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Філіповим Б.М. винесено постанову серії БАА №012633 у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6ст.121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 02.02.2021 (справа №554/9494/20) визнано незаконною та скасовано постанову серії БАА №012633 від 18.08.2020, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Великобаганського відділення поліції Миргородського відділу поліції ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Філіповим Б.М., якою ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170,00 грн., провадження в справі закрито. Рішення набрало законної сили 15.02.2021./а.с.5-6/.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, спричинення їй моральної шкоди, а зі змісту судового рішення, винесеного у межах адміністративного провадження, не вбачається встановлення вчинення саме відповідачем у справі - ГУНП в Полтавській області та будь-якими іншими особами неправомірності дії (бездіяльності) відносно позивача та наявності вини.

Апеляційний суд із висновками районного суду не погоджується. При цьому враховує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті1173,1174цьогоКодексу).

Згідно ст.255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Статтею першою Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважений працівник поліції при складанні протоколу у справі про адміністративне правопорушення не діє як самостійний суб`єкт власних повноважень, а діє від імені Національної поліції, яка є центральним органом виконавчої влади. Шкода ж, завдана посадовою або службовою особою органу державної влади, відшкодовується державою (ст.1174 ЦК України).

Статтями 2, 4 Закону №266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону №266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Відтак здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Отже підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 № 569/1799/16-ц, від 09.06.2021 №726/837/20.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду по справі №464/3789/17 від 10.04.2019 та Великої Палати Верховного Суду по справі №180/1560/16-а від 08.04.2020, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, суд першої інстанції вказані норми права та правові висновки Верховного Суду не врахував, дійшовши помилкового висновку про недоведеність належними та допустимими доказами спричинення позивачці моральної шкоди працівником ГУНП в Полтавській області, оскільки внаслідок незаконних дій уповноваженої особи Управління патрульної поліції позивачка зазнала душевних страждань у зв`язку із її притягненням до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке вона не вчиняла.

Враховуючи викладене та керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, з огляду на відновлення порушеного права скасуванням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, апеляційний суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої позивачці у розмірі 510,00 грн. буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням психологічного стану позивачки.

Доводи апеляційної скарги, що районним судом порушено її право на участь в судовому розгляді справи та надання доказів, оскільки за наявності клопотання про відкладення розгляду справи за станом здоров`я, розгляд справи відбувся без її участі, апеляційним судом відхиляються. По-перше, представництво інтересів позивачки в суді першої інстанції було забезпечено представником ОСОБА_2 , який в судове засідання не з`явився, будучи належним повідомленим про день та час розгляду справ, а позивачка не надала доказів хвороби. По-друге, залучення та оцінки нового доказу листа заступника начальника ГУНП від 27.04.2021 №Р-32, Р37, за відсутності поважних підстав, які апеляційним судом не встановлені, виходять за межі його повноважень (ст.367 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_1 від сплати судового збору звільнена, а тому судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.п.3.4 ч.1 ст.376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18 травня 2021 року скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконним рішення службової особи органу державної влади задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) у рахунок відшкодування моральної шкоди 510,00 гривень.

У іншій частині відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.07.2021.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді П.С. Абрамов

С.М. Бондаревська