РІШЕННЯ
17 червня 2021 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., за участю секретаря судового засідання Деркач А.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в особі Запорізької обласної дирекції Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Павлова Є.Г. звернувся до суду з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в особі Запорізької обласної дирекції Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Працівниками Токмацького відділення поліції Запорізької області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 , в якому відображено, що останній порушив вимоги п. 14.2 б, 14.6 а Правил Дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУПАП.
При цьому позивач 09 вересня 2020 року, незважаючи на факт наявності страхового полісу у ПАТ «Страхова група «ТАС» надав відповідні пояснення потерпілого, а згодом і заяву до страхової компанії ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», вважаючи себе потерпілою стороною у дорожньо-транспортній пригоді, що склалася.
06 жовтня 2020 року ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» надано письмову відповідь позивачу ОСОБА_1 в якій зазначено, що враховуючи постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 28 вересня 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та настанні ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не настала, отже згідно з п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за заявленим збитком.
Позивач не погоджується з такими висновками відповідача.
Позивач зазначає, що у ДТП наявна вина двох осіб, а тому суду необхідно встановити ступінь вини обох учасників дорожньо-транспортної пригоди, не дивлячись на факт притягнення до адміністративної відповідальності тільки одного з них.
З метою відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП позивач звернувся до судового експерта ОСОБА_3 та отримав висновок авто-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №5810/20/20 від 29 жовтня 2020 року, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль Jeep Compass, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП складає 350 342 грн. 52 коп. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіль Jeep Compass реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 18 298 грн. 41 коп.
Окрім цього в зазначеній експертизі також зазначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу КТЗ, яка складає 332 044,11 грн.
Зважаючи, що згідно висновку авто-товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №5810/20/20 від 29 жовтня 2020 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу КТЗ, яка складає 332 044,11 ( триста тридцять дві тисячі сорок чотири гривні 11 копійок) позивачу ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню шкода в межах ліміту відповідальності страховика, тобто в межах 130 000 тисяч гривень згідно страхового полюсу №АО - 4293504 від 17 березня 2020 року, а за вирахуванням суми франшизи, то розмір страхового відшкодування потерпілому ОСОБА_1 становить 127 400 грн.
З посиланням на зазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду, завдану пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 07 вересня 2020 року, в розмірі 127400 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1274,00 грн.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає про те, що у відповідача відсутня можливість виплати страхового відшкодування, оскільки у відповідності до ст..6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язковою умовою відшкодування є наявність вини Страхувальника, тобто ОСОБА_2 , у вчиненні ДТП.
Однак останній да адміністративної або кримінальної відповідальності притягнутий не був.
Позивача ж, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 124 КУпАП за фактом події ДТП 07.09.2020 року, про що Токмацьким районним судом м. Запоріжжя 28.09.2020 року винесено постанову.
З приводу посилання позивача на правову позицію КАС/ВС по справі №631/2795/16-ц від 04.03.2020 року, відповідач зазначає про те, що вона не може бути застосована у цій справі оскільки: наявна особа, а саме позивач, який притягнутий до адміністративної відповідальності та вина позивача встановлена у визначеному законом порядку. Окрім того, в матеріалах справи відсутній висновок авто технічної експертизи який би встановлював відповідність/невідповідність дій водіїв вимогам ПДР України, що б з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з подією ДТП.
Посилаючись на зазначене, представник відповідача у відзиві просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У відповіді на відзив позивач зазначає, що ним на підтвердження своїх позовних вимог отримано висновок судової інженерно-технічної експертизи, у якому встановлена винуватість як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 у настанні ДТП 07.09.2020 року. З посиланням на зазначене позивач просить позов задовольнити.
Частиною 2 ст.174 ЦПК України передбачено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Інших заяв по суті по справі не надходило.
Процесуальні дії у справі.
30.11.2020 постановлено ухвалу, якою відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання по справі.
Ухвалою суду від 31.03.2021 закрито підготовче судове засідання у справі, справа призначена до судового розгляду по суті.
Позиція сторін по справі, заяви (клопотання) учасників справи.
Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, вимоги позову підтримує у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, заперечує щодо задоволення позову.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів без участі сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі ст. 211. п.3 ч.1 ст. 223 ЦПК України, без фіксування судового процесу технічними засобами, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Постановою Токмацького районного суду Запорізької області від 28.09.2020 по справі №328/1959/20 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.
06 жовтня 2020 року ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» надано письмову відповідь, якою ОСОБА_1 повідомлено, що враховуючи постанову Токмацького районного суду Запорізької області від 28 вересня 2020 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та настанні ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не настала, отже згідно з п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відсутні законні підстави для виплати страхового відшкодування за заявленим збитком.
Згідно з висновком судового експерта Дроздова Ю.В. від 29.10.2020 №5810/20/20 - вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль Jeep Compass, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого в результаті ДТП складає 350342 грн. 52 коп. Ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіль Jeep Compass реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у аварійному (пошкодженому) стані після ДТП складає 18 298 грн. 41 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу КТЗ, яка складає 332044,11 грн.
В процесі розгляду даної цивільної справи судовим експертом ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_1 було проведено судову автотехнічну експертизу та надано висновок від 04.01.2021 №10.1/001 за результатами проведення дослідження з обставин механізму ДТП.
Згідно висновків зазначеної експертизи по питанню 3 «Чи вбачаються в діях водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 невідповідності вимогам ПЛР України, якщо так то чи перебували вони у причинному зв`язку з настанням події ДТП» :
-Дії водія автомобіля Jeep ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.14.6 (ч. «а») ПДР України, що з технічної точки зору, перебувало у причинному зв`язку із настанням події даної ДТП;
-Дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1 ПДР України, що з технічної точки зору, перебувало у причинному зв`язку із настанням події даної ДТП.
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Стаття 264 ЦПК України передбачає, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України.
Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.
Отже, за цих обставин обов`язок відшкодування шкоди покладається на ту особу, з вини якої завдано шкоду. Якщо наявна вина двох осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, шкода відшкодовується кожним з них залежно від ступеня вини.
При цьому відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.
З врахуванням зазначених вимог, суд зазначає, що під час розгляду справи висновком експерта від 04.01.2021 №10.1/001 за результатами проведення дослідження з обставин механізму ДТП було встановлено невідповідність дій водія ОСОБА_2 вимогам п.10.1 ПДР України, що з технічної точки зору, перебувало у причинному зв`язку із настанням події даної ДТП.
Суд зазначає, що зазначений висновок відповідачем під сумнів не ставиться і не спростовується, а отже суд вважає зазначений висновок належним та допустим доказом на підтвердження наявності у діях ОСОБА_2 вини, як підставу для цивільно-правової відповідальності.
Щодо стягнення суми страхового відшкодування, суд виходить з наступного.
Цивільна-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
При настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом (п. 3 ч. 1ст. 20 вказаного Закону).
Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Так, суд враховує, що згідно з висновком судового експерта Дроздова Ю.В. від 29.10.2020 №5810/20/20 вартість відновлювального ремонту Jeep Compass з урахуванням фізичного зносу КТЗ, яка складає 332044,11 грн., ліміт страхової відповідальності складає 130000,00 грн. за вируванням суми франшизи 2600,00 грн. сума страхового відшкодування складає 127 400,00 грн.
На підставі викладеного, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ОСОБА_2 була застрахована у встановленому законом порядку у ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», якою ОСОБА_1 було відмовлено у сплаті страхового відшкодування, разом з тим, судом під час розгляду справи, на підставі належних та допустимих доказів підтверджено наявність в діях ОСОБА_2 вини, як підставу для цивільно-правової відповідальності, тому, у зв`язку з настанням страхового випадку обов`язок відшкодувати шкоду у межах встановленого ліміту відповідальності належить ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховику.
Твердження представника відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, у зв`язку з чим судом до уваги не приймаються.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення позову, то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1274, 00 грн., понесений ним при подачі позову.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в особі Запорізької обласної дирекції Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа: ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 127400 (сто двадцять сім тисяч чотириста) грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1274 (одна тисяча двісті сімдесят чотири) грн. 00 коп., а всього у розмірі 128 674 (сто двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят чотири) грн. 00 коп.
Повне судове рішення складено 17 червня 2021.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», адреса місцезнаходження: вул. Глибочицька, 44, м. Київ, ;

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя І.А. Крамаренко