Справа № 2-869/08
Провадження № 4-с/505/19/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2021 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Івінського О.О.

секретаря судового засідання Ісаченко О.Р.,

за участі:

представника скаржника адвоката Ксеофантова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Подільську Одеської області цивільну справу за скаргою представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Ксенофонтова Є.С. на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. про зупинення виконання виконавчого листа та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та скасування постанови приватного виконавця,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Ксеофантов Є.С. звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця та просив суд зупинити виконання виконавчого листа, виданого 23 червня 2008 року по цивільній справі № 2-869/08; визнати виконавчий лист, виданий 23 червня 2008 року, що не підлягає виконанню та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. від 17 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження №60901584 із відповідним скасуванням наслідків дій приватного виконавця в рамках такого виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги зазначив, що 23 червня 2008 року, Котовським міськрайонним судом Одеської області по цивільній справі були видані виконавчі листи за №№ 2-869/08 на суми 216637,79 грн. та 2172,31 грн.

Приватним виконавцем 17.12.2019 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60901584 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість по кредитному договору №1856-Н від 20.08.2007 року у сумі 228 201, 95 грн.

ОСОБА_4 дізналася про порушення її прав у виконавчому провадженні лише 29 липня 2020 року. Після чого, її представник - адвокат Ксенофонтов Є.С. звернулася до виконавчої служби та 29.07.2020 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження отримавши копію постанови.

Окрему увагу особа, яка звернулася до суду зі скаргою, звертає на те, що приватним виконавцем 25.12.2009 року, 19.06.2013 року, 29.12.2014 року, 23.12.2016 року було повернуто виконавчий лист на підставі ч. 5 ст. 40, п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

Дії приватного виконавця Притуляка В.М. вважає протиправними та неправомірними, у зв`язку з чим вимушений був звернутися до суду.

В судовому засіданні адвокат Ксеофантов Є.С. скаргу підтримав з підстав, викладених у ній та просив її задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Притуляк В.М. в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заперечення на скаргу, в якій просив відмовити в задоволенні.

Представник заінтересованої особи (стягувача) в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши адвоката Ксенофонтова, вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до висновку про часткове задоволення скарги.

Відповідно до положень ст.ст.447, 448 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Судом встановлено, що 23.06.2008 року Котовським міськрайонним судом Одеської області виданий виконавчий лист від 16.04.2013 року по справі за позовною заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 228201,95 грн.

На виконанні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляком В.М. перебуває зведене виконавче провадження про стягнення боргів з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь юридичних осіб.

Окрім того, на момент подачі виконавчого листа до виконання приватному виконавцю Притуляку В.М., рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 червня 2008 року вже було частково виконано боржниками.

Відповідно до листа-відповіді Філії Одеського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» було повідомлено, що 31 березня 2016 року відбулися електронні торги з примусової реалізації транспортного засобу типу легковий седан, марки «Mitsubishi» модель «Lancer», 2007 року випуску, ціна продажу склала 112 121 гривень. Кошти від реалізації було зараховано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1856-н від 20.08.2007 року, укладеним між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 .

Однак, в заяві про примусове виконання рішення від стягувача до приватного виконавця Притуляка В.М. вказана інша сума, що є більшою від фактичної.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 28 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено надсилання документів виконавчого провадження. Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Однак, копія постанови виконавчого провадження, яка була надана приватним виконавцем до суду не містять доказів відправлення на адресу боржника.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконанню підлягають рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд враховує, що матеріали справи не містять відомостей, які б свідчили про свідоме ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання судового рішення за наявності реальної можливості виконати останнє.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таким чином дії приватного виконавця були вчинені не у відповідності до Закону та призвели до порушення прав скаржника та засад виконавчого провадження, згідно якого виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Щодо вимог адвоката Ксеофантова Є.С., про зупинення виконання виконавчого листа та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд наголошує на наступному.

Незважаючи на подібність положень, за своєю правовою природою зупинення виконавчого провадження та вжиття видів забезпечення позову за ст.150 ЦПК України різні, оскільки при застосуванні закону проходить тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні ЦПК України тимчасово втрачається правова сила того рішення, що зупинено.

Тобто законодавством чітко визначено обставини, які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, та порядок вирішення питання про зупинення виконавчого провадження, а саме питання про зупинення виконавчого провадження вирішується приватним виконавцем, на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження.

Таким чином, прерогативним правом зупинення виконавчого провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження" наділений виключно приватний виконавець і вирішення такого питання до компетенції суду не входить. Навіть у разі оскарження дій державного виконавця, який не зупинив виконавче провадження, суд вправі визнати його дії неправомірними та зобов`язати зупинити виконавче провадження, а не самому зупиняти виконавче провадження (ч. 2ст. 451ЦПК України).

Зупинення виконавчого провадження за законом і зупинення виконання за правилами ЦПК України(пункти 2, 5, 6ст. 150ЦПК України) - це різні правові інститути, які вчиняються в різних правових процедурах.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд не вправі вжити заходів забезпечення скарги (аналогічно забезпеченню позову) шляхом зупинення виконавчого провадження, зупинення дії оскаржуваного рішення тощо, оскільки зазначене не є повноваженнями суду, а є виключним повноваженням державного виконавця, яке може бути оскаржено до суду. Разом із тим до завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа (пункт 4 частини першої статті 37Закону про виконавче провадження).

Враховуючі наведене вбачається, що слід скаргу задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.447-450 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Ксенофонтова Є.С. задовольнити частково.

Скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. від 17 грудня 2019 року про відкриття виконавчого провадження № 60901584 із відповідним скасуванням наслідків дій приватного виконавця в рамках такого виконавчого провадження.

В інших вимогах відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня проголошення ухвали безпосередньо до Одеського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Котовський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя О.О. Івінський

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний суддею 18 серпня 2021 року.