КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/1082/20 головуючий у суді І інстанції: Катющенко В.П.
провадження №22-ц/824/9504/2021 головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 серпня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Сліпченка О.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 27 травня 2017 року між ним та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг SAMDNWFC7 шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позивач отримав кредит у розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Вказує, що зобов`язання за вказаним кредитним договором позивачем виконувалися належним чином, проте в період користування кредитними коштами, а саме з 02 травня 2018 року по 05 листопада 2019 року, відповідачем неправомірно були стягнуті з карткового рахунку наступні грошові кошти: відсотки за використання кредитного ліміту, за ставкою 3,6 відсотка нараховано та списано у загальному розмірі 20239 грн 92 коп.. Також зазначає, що підписання Анкети-заяви про надання згоди на те, що Умови та правила падання банківських послуг є складовою частиною договору про надання банківських послуг, не свідчить про те, що Умови і правила надання банківських послуг були зрозумілими та відомими під час підписання такої заяви, а отже не можна вважати їх погодженими в установлений законодавством спосіб. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно списані грошові кошти в розмірі 20 239 грн 92 коп.. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Дніпровського районногосуду міста Києва від 19 квітня 2021року задоволено позов. Стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 20239 грн. 92 коп.. Стягнуто з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп..

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонернетовариство Комерційний банк «ПриватБанк»подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що під час відкриття карткового рахунку та встановлення кредитного ліміту позичальника було належним чином ознайомлено з умовами кредитування та тарифами банку, що підтверджується особистим підписом на паспорті споживчого кредиту від 02 травня 2018 року, в якому чітко зазначено основні умови кредитування. Позичальник після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував, кредитні кошти з власної ініціативи, а також здійснював часткове погашення заборгованості по кредитному договору. Зазначає, що активація та користування картковим рахунком свідчить про укладення сторонами кредитного договору. Звертає увагу суду на те, що станом на момент виникнення кредитних правовідносин діє новий ЗУ "Про споживче кредитування". Вважає, що суд першої інстанції не правомірно стягнув грошові кошти з банку та застосував ст. 1212 ЦК України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та передує укладенню основного кредитного договору з позичальником і сам по собі не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит, якого між сторонами фактично укладено не було, а сама по собі анкета-заява про приєднання до банківських послуг від 27 травня 2017 року та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг, не є договором про споживчий кредит у розумінні Закону України «Про споживче кредитування». Крім того судом зазначено, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо нарахування відсотків за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді нарахування простроченої заборгованості та відсотків на прострочену заборгованість. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку щодо безпідставності стягнення з позивача грошових коштів в розмірі 20 239 грн. 92 коп. в якості стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 02 травня 2018 року по 05 листопада 2019 року, оскільки сторонами не було досягнуто згоди щодо розміру вказаних процентів та не закріплено відповідні умови у договорі споживчого кредитування.

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 27 травня 2017 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ.

На підставі вказаної заяви позивачу відкрито картковий рахунок (договір № SAMDNWFC7) в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та в подальшому надано кредит в сумі 50 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/, складає договір про надання банківських послуг.

За період з 02 травня 2018 року по 05 листопада 2019 року з карткового рахунку позивача (відкритого за договором № SAMDNWFC7) банком були стягнуті проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 20 239 грн. 92 коп. (а.с. 8-21).

Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 13 листопада 2019 року у позивача відсутня заборгованість перед банком, картковий рахунок закритий (а.с. 22-23).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Відповідно до ст. ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Тобто, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що у анкеті-заяві від 27 травня 2017 року не було зазначено щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами. Натомість інших документів щодо умов відкриття кредитного рахунку він не підписував, відповідно з умовами ознайомлений належним чином не був.

Такі твердження позивача, суд апеляційної інстанції вважає не обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про те, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо нарахування відсотків за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді нарахування простроченої заборгованості та відсотків на прострочену заборгованість, помилковими, оскільки в матеріалах справи містяться «основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача», « інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для спожива», в якіх визначена процентна ставка за користування кредитними коштами та занчиться підпис позивача.(а.с.39-42)

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає уваги, що сторони виконали умови договору кредитного від 27 травня 2017 року з обох сторін. Позивач протягом дії кредитного договору його не оскаржував та в судовому порядку він не був визнаний недійсним.

Згідно з п.2.1.1.6.3. Умов і правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору про відкриття карткового рахунку укладеного між ОСОБА_2 та АТ КБ "ПРИВАТБАНК", Сторони узгодили, що у разі збільшення облікової ставки НБУ на 1 або більше пунктів, та/або якщо курс гривні до іноземної валюти 1 групи класифікатора іноземних валют збільшиться на 5 або більше відсотків, та/або вартість ресурсів на міжбанківському грошовому ринку збільшиться на 5 або більше відсотків, Банк має право змінити розмір процентної ставки за користування кредитом шляхом направлення Клієнту повідомлення за 30 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова процентна ставка.

Згідно з п.2.1.1.6.4. Умов і правил надання банківських послуг зміна розміру процентної ставки є погодженою Клієнтом з принципом мовчазної згоди, якщо до дати, зазначеної у повідомленні Банку, Кпієн письмово не повідомить Банк про свою незгоду.

Згідно з п.2.1.1.6.5. Умов і правил надання банківських послуг у разі незгоди Клієнта зі зміною розміру процентна ставки, Клієнт зобов`язаний письмово повідомити Банк про свою незгоду протягом 11 днів з моменту отримання повідомлення, направленого Банком в порядку п.2.1.1.6.3 Договору, однак, не пізніше дати, яка зазначена в повідомленні Банку. Клієнт здійсню» погашення кредиту та процентів в порядку, передбаченому п. 2.1.1.3.1. Договору. Після виконання Клієнтом зобов`язань за Договором в повному обсязі Договір вважається припиненим.

Позивач в строки визначені договором та під час дії договору кредитного не звертався до відповідача щодо незгоди з процентною ставкою та стягненню відсотків з нього за користування кредитними коштами у порядку визначеному договором.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що право майнове позивача не було порушено відповідачем.

Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав керуватись відповідно до положень ст.ст.526,527, 627,628 ЦК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 квітня 2021 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «12» серпня 2021 року.

Головуючий суддя СуддіЛ.П. Сушко О.І. Сліпченко Д.Р. Гаращенко