Справа № 645/343/20
Провадження № 2-п/645/4/21
УХВАЛА

Іменем України

25 березня 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Іващенко С.О.,

секретаря судових засідань Гурської С.Ю.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Калініної О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за заявою представника відповідача адвоката Калініної Олени Юріївни про перегляд заочного рішення суду від 27.05.2020 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду від 27.05.2020 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27.05.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 30 червня 2017 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №1733; стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на її утримання у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн.,00 коп. щомісячно починаючи з 23 січня 2020 року і до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, звернувся до суду із заявою, якою просить скасувати заочне рішення суду від 27.05.2020, призначивши справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Заява обґрунтована тим, що про наявне заочне рішення від 27.05.2020 про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів стало відомо вже коли він дізнався про виконавче провадження та те, що з нього стягуються аліменти, яке він отримав 23.11.2020. По суті винесеного рішення відповідач не згоден в частині стягнення аліментів на дружину. Заявником зазначено, що неявка відповідача у судове засідання мала поважні причини, а саме те, що справа розглядалась у період введення карантину та міський транспорт не ходив, та не мав можливості добратись до суду. Крім того, позивач не надала відомостей до суду стосовно матеріального стану відповідача та відомостей, стосовно осіб, які знаходяться на його утриманні, чим ввела суд в оману, а він зі свого боку не мав можливості їх надати, та вважає, що під час розгляду справи та винесення рішення судом не було враховано позиції відповідача, тим самим було порушені його права.

В судовому засіданні представник відповідача заяву про перегляд заочного рішення підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в заяві.

Позивач ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечувала проти скасування заочного рішення. Вважає, що рішення суду від 27.05.2020 обґрунтоване та законне. Також пояснила, що заява про перегляд заочного рішення не містить відомостей про поважність неявки до судового засідання. Крім того зауважила, що відповідачу достеменно було відомо про існування позову та рішення суду про стягнення з нього аліментів, а розгляд справи проводився в період карантину, та на час розгляду громадський транспорт працював та відповідач мав змогу прибути у судове засідання.

Суд, вислухавши позицію позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно до ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом вказаних норм наявність цих трьох підстав для скасування заочного рішення є обов`язковою.

Так при розгляді справи судом було встановлено, що відповідач по справі про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем його проживання, що підтверджується квитанціями про поштове відправлення, про поважність причин неявки не повідомляв.

Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, шляхом направлення судових повісток за адресою місця проживання, що підтверджують поштові квитанції про відправлення, які містяться в матеріалах справи.

З`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Проте необхідно зауважити, що відповідачем не надано доказів того, що він не повідомив про причини неявки з поважних причин, оскільки судові повістки надсилались за адресою його проживання, будь яких доказів, що відповідач проживає за іншою адресою суду не надано.

Згідно роз`яснень наданих у інформаційному листі Верховного суду України Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах вбачається, що непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

З урахуванням вищезазначеного, підстав та доказів для скасування заочного рішення заявником не надано, тому заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП],№28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Доказів, які мають істотне значення для вирішення справи в розумінні ст. 288 ЦПК України відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу для розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження або залишити заяву без задоволення.

Таким чином, суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення немає, а тому заяву про перегляд заочного рішення необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст. 287 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Калініної Олени Юріївни про перегляд заочного рішення суду від 27.05.2020 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину залишити без задоволення.

Роз`яснити учасникам справи, що заочне рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 27.05.2020 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дружину може бути оскаржено у загальному порядку, встановленому Цивільним-процесуальним Кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 29.03.2021.

Суддя -