Справа № 289/189/21
Номер провадження 2/289/300/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Мельника О.В. за участі секретаря судового засідання Грабіної К.Г., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Ружанського С.С., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце знаходження / місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 (місце знаходження / місце проживання:, м. Радомишль, Радомишльський р-н, Житомирська обл., 12201) про визнання протиправним зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із позовом про визнання протиправним протоколу № 109 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2012 року, в частині тимчасового зняття з квартирного обліку позивача прапорщика ОСОБА_1 та просить зобов`язати відповідача поновити її на квартирному обліку з 28.05.2012 року.

Позовні вимог обґрунтовує тим, що про розгляд питання про зняття з квартирної черги її ніхто не повідомляв та на засіданні житлової комісії вона не була присутня. Про те, що її знято з квартирної черги дізналась в грудні 2020 року, після звернення до житлової комісії, коли і отримала текст оскаржуваного рішення.
Разом із позовом подала заяву про поновлення строку позовної давності.

Ухвалою від 04.02.2021 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві та пояснила, що з 20 березня 1996 року по даний час проходить дійсну військову службу в Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_1 . Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 з липня 2005 року її було поставлено на квартирний облік в загальну чергу із складом сім`ї 3 чоловіка. Звернувшись до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в грудні 2020 року дізналась, що з травня 2012 року знята з квартирного обліку, оскільки не поновила документи, що підтверджують право на отримання житла. На засідання житлової комісії, її ніхто не запрошував, на засіданні присутня не була та про прийняте рішення про зняття її з черги ніхто не повідомляв. Про зміну складу сім`ї після розірвання шлюбу із чоловіком в 2013 році та щорічну оновлену довідку ф-3 до житлової комісії не подавала, оскільки не знала, що це потрібно робити.

Щодо заяви про поновлення строку на звернення до суду, то просить її задоволити. Відповідаючи на запитання головуючого пояснила, що протягом усього часу військову службу проходила в одній частині НОМЕР_1 , у тривалих відрядженнях не була, в зоні АТО не перебувала. Однак до житлової комісії не зверталась, оскільки з липня 2011 року перейшла на нову посаду і була постійно зайнята на роботі. Після початку бойових дій була на чергуванні майже без вихідних. Про зміну складу сім`ї в 2013році житлову комісію не повідомляла, щорічні довідки Ф-3, Ф-5, Ф-7 до житлової комісії не подавала оскільки про це їй ніхто не роз`яснював. З 2017 по 2020 перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною, що також завадило звернутись до житлової комісії, хоча про зміну складу сім`ї у зв`язку із народження доньки до житлової комісії також не зверталась. Вважає, що це є поважні причини для поновлення строку для звернення до суду.

Представник відповідачав судовому засіданніщодо задоволення позову заперечив та пояснив, що ОСОБА_1 та ще 20 військовослужбовців рішенням житлової комісії № 109 від 28.05.2012 року було тимчасово знято з квартирної черги, оскільки вони тривалий час не поновлювали документи в обліковій справ і не підтвердили своє право на отримання житла. Про дату та час проведення засідання житлової комісії позивач була повідомлена. Про рішення комісії її також повідомляли. Крім того, у відповідності до вимог законодавства списки військовослужбовців, які не підтвердили своє право перебувати на квартирному обліку були вивішені для загального ознайомлення в військовій частині. Однак, позивач з 2012 року по 2020 рік жодного разу до житлової комісії військової частини не зверталась. Щорічні довідки за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7,які подаються з метою перереєстрації облікових справ військовослужбовців до житлової комісії не подавала. Після звернення до житлової комісії в 2020 році була поставлена на житлову чергу з часу повторного звернення.

Подав заяву про застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог.Вважає, що позивач пропустила строк позовної давності без жодної поважної причини. Про рішення житлової комісії 2012 року про зняття з квартирного обліку вона була повідомлена. Військову службу увесь час проходила по місцезнаходженню житлової комісії, жодних перешкод та непереборних обставин для звернення до житлової комісії в неї не було. Вимоги закону, щодо обов`язкового щорічного надання до особової справи довідки Ф-3 Ф-5, Ф-7не виконувала, а тому підстави для поновлення строку позовної давності відсутні.

Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні заявлених вимог слід відмовити виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтями 34 та 37 ЖК Української РСР потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання.

Згідно ст. 40 ЖК Української РСР громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках:

1) поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення;

1-1) одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку;

2) виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту;

3) припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР;

4) засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання;

5) подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМУ від 3 серпня 2006 р. №1081:
П. 30 Військовослужбовці знімаються з обліку у разі:

поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

в інших випадках, передбачених законодавством.

«Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» затверджена Наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 № 737, в редакціїяка діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2012 року передбачає, що:

2.5. На облік приймаються військовослужбовці, які потребують поліпшення житлових умов, з дня прийняття рішення житловою комісією військової частини, затвердженого командиром цієї військової частини.

2.19. Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі:

поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла;

переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт;

звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці першому пункту 2.17 цього розділу;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01.01.2005 (крім випадків, вказаних у пункті 2.18 цього розділу);

обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку;

в інших випадках, передбачених законодавством.

2.20. КЕВ (КЕЧ) району має право клопотати перед командуванням військової частини та житловою комісією військової частини про зняття з обліку військовослужбовця чи особи, звільненої з військової служби, облікові справи яких не пройшли щорічну перереєстрацію, у разі, коли ними не надано:

Ф-3;

Ф-5 (у разі звільнення з військової служби довідка надається військовим комісаріатом);

Ф-7 (у разі звільнення з військової служби довідка надається військовим комісаріатом).

Житлова комісія військової частини повинна в місячний строк провести засідання, на якому в присутності особи, щодо якої надійшло клопотання КЕВ (КЕЧ) району (або уповноваженої ним іншої особи) розглянути зазначене клопотання та прийняти відповідне рішення. Копія витягу з протоколу видається (надсилається) військовослужбовцю чи особі, звільненій з військової служби, питання щодо якого розглядалося на засіданні, та надсилається до КЕВ (КЕЧ) району і житлової комісії гарнізону в п`ятнадцятиденний строк з дня проведення засідання.

У разі надання військовослужбовцем чи особою, звільненою з військової служби, довідок, які підтверджують неможливість проходження ним щорічної перереєстрації облікових справ у встановлений строк, та наявності довідок, вказаних в абзаці першому цього пункту, житлова комісія військової частини зобов`язана на черговому засіданні розглянути питання про перереєстрацію облікової справи цього військовослужбовця, про що скласти відповідний протокол.

Копія витягу з протоколу надсилається військовослужбовцю чи особі, звільненій з військової служби, питання якого розглядалося на засіданні, до КЕВ (КЕЧ) району та житлової комісії гарнізону в п`ятнадцятиденний строк з дня проведення засідання.

2.21. Щороку з 1 жовтня по 30 грудня з метою перереєстрації облікових справ військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, повинні надавати до житлових комісій довідки за формами Ф-3, Ф-5, Ф-7. Житлові комісії військових частин у цей самий строк здійснюють перевірку житлових умов осіб, які перебувають на обліку, уточнюють, а за потреби коригують облікові списки.

Щорічно протягом січня КЕВ (КЕЧ) районів спільно з секретарями житлових комісій військових частин та гарнізону проводять перереєстрацію військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на обліку, про що складається відповідний акт, який підписується головами житлових комісій військової частини, гарнізону, а також начальником КЕВ (КЕЧ) району.

2.22. Списки військовослужбовців, яких прийнято на облік, списки осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, та списки осіб, які не підтвердили своє право перебувати на квартирному обліку, вивішуються для загального ознайомлення в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах, а також розміщуються на веб-сайтах органів військового управління та на веб-сайті МО України в мережі Інтернет.

Посилання позивача на положення наказу Міністра оборони України від 06.10.2006 № 577 Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, є безпідставними, оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення № 109 від 28.05.2012 року,даний наказ був не діючим так як скасований наказом Міністра оборони України від 30.11.2011 № 737.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 20.03.1996 року по даний час перебуває на військовій службі і військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується Витягом з особової справи та довідкою № 38 від 07.02.2008 року.

З довідки про перевірку житлових умов від 17.12.2007 року слідує, що до складу сім`ї позивача входили чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 . Вказані відомості узгоджуються із довідкою військової частини НОМЕР_1 № 4 від 21.01.2011 року.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2005 року № 57 визнано, що прапорщик ОСОБА_1 потребує отримання житлової площі, у зв`язку із чим поставлена на квартирний облік в загальну чергу з складом сім`ї 3 чоловіки.

З довідки № 4 від 21.01.2011 року військової частини НОМЕР_1 слідує, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться сім`я у складі чоловіка ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 2002 року народження.

Згідно протоколу № 109 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.05.2012 року вирішено військовослужбовців та осіб звільнених у запас або відставку, які не підтвердили своє право на отримання житла і не поновили довідки та інші документи в облікові справи, відповідно до вимог законодавства тимчасово зняти з квартирної черги, а саме: прапорщика ОСОБА_1 та ще 20 військовослужбовців.

Даний протокол затверджений Командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 28 травня 2012 року.

Рішенням Радомишльського районного суду від 25.10.2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

З довідки про перевірку житлових умов від 30.08.2020 року слідує, що до складу сім`ї позивача входить донька ОСОБА_5 , 2017 року народження. Вказані відомості узгоджуються із довідкою військової частини НОМЕР_1 № 124 від 20.08.2020 року.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 № 38 від 07.02.2008, довідки № 635 від 27.08.2020 Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське БТІ» та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.08.2020 року право власності на житловий будинок або квартиру за позивачем не зареєстровано.

Разом з тим, позивач стверджує, що про розгляд питання про зняття з квартирної черги її ніхто не повідомляв та на засіданні житлової комісії вона не була присутня. У свою чергу, відповідач не надав доказів на спростування вказаних обставин, посилаючись на те, що облікова справа позивача не містить таких даних. Отже, відповідач не довів у судовому засіданні, що ОСОБА_1 була запрошената була присутня на засідання житлової комісії, де могли бути з`ясовані питання щодо наявності підстав перебування позивача на квартирному обліку, причини щорічного не подання поновлених документів до облікової справи та інші обставини, які мають значення для розгляду даного питання.
Вказаний факт свідчить про грубе порушення процедури розгляду питання про зняття позивача з квартирного обліку, що може мати наслідком скасування прийнятого житлової комісії рішення№ 109 від 28.05.2012 року, яке затверджено командиром військової частини, про тимчасове зняття позивача з квартирної черги.

Разом з тим, представник відповідача, посилаючись на те, що рішення прийняте ще в травні 2012 року, про яке позивача було повідомлено, інформація була загальнодоступна, станом перебування на черзі позивач не цікавилася протягом 8 років та звернулася лише у 2020 році з позовом про оскарження вказаного рішення, тому пропустила строк позовної давності. За таких обставин, представник відповідача просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності про що подав відповідну заяву.
Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року (справа № 533/1001/16-ц).

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше (постанова Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі 6-2469цс16).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі №907/50/16 зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами справи певних процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Обставини, які вказують на поважність причин пропуску строків звернення, повинні бути доведеними та підтвердженими належними доказами, що підтверджують неможливість звернення до суду у встановлений законом строк. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

При цьому, норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача (постанова Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 343/1400/15-ц).

Позивач протягом останніх десяти років місце служби не змінювала, у тривалому відрядженні чи зоні АТО не перебувала, тобто постійно перебувала по місцю знаходження житлової комісії військової частини НОМЕР_1 . Поважних причин, з яких не повідомила житлову комісію про зміни в сімейному стані: а саме в 2013 році про розлучення, в 2017 році про народження доньки, суду не повідомила. Причини, невиконання вимог законодавства в частині щорічного подання довідок Ф-3,Ф-5, Ф-7до житлової комісії для долучення до особової справи, не вказала.Виконання вказаних вимог закону дало б змогу позивачу майже одразу дізнатися про порушення своїх прав. Причин, з яких протягом восьми років позивач жодного разу не цікавилась станом перебування на квартирній черзі і не зверталась до житлової комісії суду не повідомила.

Таким чином, позивач в період 2012-2020 років станом своєї особової справи та перебування на квартирній черзі безпричинно не цікавилась, вимоги законодавства щодо поновлення документів особової справи безпідставно не виконувала.Жодних доказів, що позивач не міг дізнатися про порушення свого права ранішесуду не надала.

Твердження позивача про те, що про необхідність щороку для поновлення особової справи подавати до житлової комісії довідки Ф-3, Ф-5, Ф-7 та повідомляти про зміни сімейного стану судом не приймаються,як доказ поважності причин пропуску позовної давності - враховуючи презумпцію знання законодавства, оскільки відповідно до ч.2 ст.68 Конституції України, нездійснення своїх прав у визначені законом строки не свідчить про їх порушення з метою захисту в судовому порядку.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року роз`яснено судам, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Позивач не навів поважних причин, які об`єктивно перешкоджали звернутися до суду з позовом про оскарження рішення відповідача протягом восьми років з моменту прийняття оскаржуваного рішення, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправним зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку, із застосуванням наслідків пропуску строку позовної давності, оскількистрок для звернення з позовом до суду пропущено без поважної причини.

Суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, не стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору, оскільки позивачу повністю відмовлено в задоволенні позову.
Керуючись ст. 4, 13, 83, 200, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 1272 ЦК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст виготовлено 16 серпня 2021 року.

Суддя О. В. Мельник