ЄУН № 336/32/21
пр. № 2/336/1488/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

07 липня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Тивоненка Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування будинком,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , вказавши про те, що йому на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 . Окрім позивача, в будинку зареєстрована, але фактично не мешкає його колишня дружина ОСОБА_2 . Оскільки відповідач з 2019 року в будинку не проживає, добровільно з місця реєстрації проживання не знялась, тому просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком.

Ухвалою суду від 28.01.2021 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

07.03.2021 року відповідач за допомогою засобів поштового зв`язку направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 13.04.2021 року закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник позов підтримали та не заперечували проти заочного розгляду справи. Позивач повідомив суд про те, що будинок АДРЕСА_1 належить йому на праві власності на підставі договору дарування з 2018 року. Відповідач є його колишньою дружиною, з якою перебував у шлюбі з 11.11.2017 року по 26.02.2020 року. Під час перебування у шлюбі мешкали разом із ОСОБА_2 та їх спільною дитиною, а після припинення шлюбу, відповідач разом з неповнолітньою дитиною з листопаду 2019 року виїхали з будинку та з того часу відповідач там не мешкає.

07.03.2021 року відповідач за допомогою засобів поштового зв`язку направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши про визнання позовних вимог у повному обсязі, в судові засідання не з`явилась. Зазначену заяву суд не приймає до уваги за відсутністю достовірних відомостей про те, ким саме написана вказана заява.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

В ході розгляду справи з боку позивача до матеріалів справи були долучені додаткові письмові докази, а також заявлено клопотання про виклик свідків.

Відповідач не направила до суду відзив на позовну заяву, а також не заявила будь-яких клопотань, не надала доказів.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

26.02.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вартановою О.С. та відповідно до якого, ОСОБА_3 безоплатно передала у власність ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи долучено акт обстеження будинку про фактичне проживання (або відсутність) зареєстрованих осіб від 26.12.2020 року, згідно з яким, ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2019 року не проживає у вказаному будинку.

Вказаний акт суд оцінює критично, оскільки чинним законодавством не передбачено такого поняття, як «комісія сусідів», а тим більше повноваження щодо підтвердження або спростування факту проживання особи за певною адресою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.02.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

01.04.2020 року ОСОБА_1 направив ОСОБА_2 лист-прохання про зняття ОСОБА_2 з місця реєстрації в будинку АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 змінила місце проживання та мешкає у АДРЕСА_2 . Та зазначено про те, що в разі невиконання вказаного прохання протягом двох місяців від дати вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 звернеться до суду.

Позивачем долучено також довідку, видану ОСОБА_4 , 12.06.2018 року про те, що він дійсно відвідує КЗ «ДНЗ №261 КТ» КМР відділу освіти Саксаганської районної у місті ради з 26.08.2020 року (Наказ №131 від 31.08.2020 року) по 16.02.2021 року (Наказ №63 від 16.02.2021 року), копію наказу директора КЗДОЛ «Васильок» про зарахування ОСОБА_4 в КЗДО «Васильок» та ввести до списку молодшої групи «Ромашка» з 23.02.2021 року.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що є сусідом позивача та мешкає в будинку АДРЕСА_1 . Будинок №109 по вказаній вулиці спочатку придбали батьки позивача, а приблизно з 2017 року мешкали ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 . Приблизно півтора роки назад позивач повідомив свідку, що його дружина разом з дитиною уїхали. Після цього свідок в будинку бачив лише позивача ОСОБА_1 , а його дружину та дитину більше не бачив та не зустрічав.

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Стаття 405 ЦК України вказує, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З досліджених судом доказів вбачається, що будинок належить позивачеві на підставі договору дарування та у суду немає підстав вважати його спільною власністю сторін, ОСОБА_2 не мешкає у будинку більше року, підстави вважати, що непроживання відповідача обумовлене поважними причинами немає, реєстрація відповідача створює для позивача певні перешкоди у здійсненні повною мірою права власності, яке з урахуванням встановлених обставин та наведених норм закону підлягає захисту.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені наданими доказами та показами свідка, тож вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідача такою, що втратила право користування будинком.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування будинком задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривень 80 коп.).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. З урахуванням положень п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

Суддя О.І. Дацюк