Справа №2-6477/09
Провадження № 22-ц/812/1453/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретері судового засідання - Богуславській О.М.,

за участі представника заявника - Земщук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеконференції

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Ярошевським Георгієм Вікторовичем

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2021 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Румянцевою Н.А., повний текст складено того ж дня, за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» (далі ТОВ «Спектрум Ессетс») звернулось до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа та видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі ВАТ КБ «Надра») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи заяву вказували, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2009 року по справі № 2-6477/2009 з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» стягнено заборгованість в розмірі 105332 доларів США 85 центів, що еквівалентно 842388 грн. 94 коп., а також суму судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2020 року заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про заміну стягувача у виконавчому провадженні по справі №2-6477/09 задоволено. Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні у справі №2-6477/09 з ВАТ КБ "Надра" на ТОВ «Спектрум Ессетс».

Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 1002/11-22-82 від 14 серпня 2020 року, виконавчий лист № 2-6477/09 з підстав, визначених п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», 26 грудня 2011 року повернутий стягувачу та повторно до виконання не пред`являвся.

Згідно відповіді ПАТ «КБ «Надра» № 089-27-117/20 від 22 жовтня 2020 року, останній не володіє інформацією про місце знаходження виконавчого листа № 2-6477/09.

Враховуючи те, що оригінали виконавчих листів у заявника та первісного стягувача відсутні, заборгованість за кредитним договором не погашена, просили видати дублікат виконавчого листа № 2-6477/2009 по цивільній справі за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та поновити строк пред`явлення до виконання вищезазначеного виконавчого листа.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2021 року вказану заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» - задоволено.

Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-6477/2009 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 08/11/2007/840 К-1915 від 05 вересня 2007 року, в розмірі 105332 доларів США 85 центів, що еквівалентно 842388 грн. 94 коп., а також суму судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00 грн.

Видано ТОВ «Спектрум Ессетс», дублікат виконавчого листа по цивільній справі 2-6477/09 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, виданого 21 травня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №08/11/2007/840 К-1915 від 05 вересня 2007 року, в розмірі 105332 доларів США 85 центів, що еквівалентно 842388 грн. 94 коп., а також суму судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00 грн.

Суд першої інстанції вважає можливим заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити, у зв`язку з тим, що заявник надав суду докази, які підтверджують поважність причин, з приводу яких було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, вини чи недбалості заявника не вбачав.

Щодо видачі дублікату виконавчого листа по цивільній справі № 2-6477/2009, то суд посилаючись на приписи п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України відповідно до яких у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, вважав, що існують підстави для видачі дублікату виконавчого листа, оскільки його було втрачено, а тому заява підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Ярошенко Г.В. вказує, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, через неповноту обставин справи, є незаконною, тому просив про її скасування та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Зокрема вказував, що судом першої інстанції не у повному обсязі досліджено обставини поважності причин пропуску ТОВ «Спектрум Ессетс» строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також не досліджено жодного доказу, який би підтверджував факт відсутності передачі виконавчого листа разом із кредитною справою ТОВ «Спектрум Ессетс».

У відзиві стягувач з апеляційною скаргою не погоджується в повному обсязі та просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Божник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Від представника боржника адвоката Ярошевського Г.В. до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його зайнятістю у іншому процесі у іншому суді.

Колегією суддів у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду справи та ухвалення законного рішення за відсутності боржника та його представника.

У суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Спектрум Ессетс» просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступні обставини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвала суду вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що строки на подачу виконавчого документу до виконання сплинули, однак вини чи недбалості заявника, у цьому не було, а тому суд вважав за можливим заяву ТОВ «Спектрум Ессетс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити, у зв`язку з тим, що ним надано докази, які підтверджують поважність причин, з приводу яких було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання та посилаючись на п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України вважав за можливе видати дублікат виконавчого листа.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено та таке вбачається з матеріалів справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 грудня 2009 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 31 травня 2010 року, позов ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 08/11/2007/840 К-1915 від 05 вересня 2007 року, в розмірі 105332 доларів США 85 центів, що еквівалентно 842388 грн. 94 коп., а також суму судового збору в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120,00 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2020 року замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні у справі №2-6477/09 з ВАТ "Надра" на ТОВ «Спектрум Ессетс».

Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 1002/11-22-82 від 14 серпня 2020 року, виконавчий лист № 2-6477/09, з підстав, визначених п.3 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження», 26 грудня 2011 року, повернутий стягувачу та повторно до виконання не пред`являвся.

З відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку за вих. № 089-27-117/20 від 22 жовтня 2020 року, вбачається, що останній не володіє інформацією про місце знаходження виконавчого листа № 2-6477/09.

Звертаючись до суду із заявою стягувач вказував, що виконавчий лист у даній цивільні справі не пред`являвся до виконання з 26 грудня 2011 року, що унеможливлює виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України№ 5-рп/2013від 26червня 2013року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд також є однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що право на доступ до правосуддя було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Однак «право на суд» та право на доступ до суду, передбачене ст. 6 Конвенції, не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише таким способом та до такої міри, що не порушують зміст цих прав, тобто вони повинні бути відповідати легітимній меті (рішення ЄСПЛ у справах Philis v. Greece (Філіс), § 59; De Geouffre de la Pradelle v. France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v. Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229)

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В контексті згаданих принципів слід розглядати заяви стягувачів про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його звернення до примусового виконання, оскільки виконавче провадження є частиною судового розгляду.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підпунктом 17.4 пункту 17 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що до дня функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

На час відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №2-6477/09 (2010 рік) та повернення виконавчого документа стягувачеві діяв ЗУ "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року. Тоді як на час звернення ТОВ «Спектрум Ессетс» до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання вже діяв ЗУ "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року.

Відповідно до пункту 7 розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчого листа) після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції чинній на момент повернення виконавчого листа) повернення виконавчого документа стягувачеві не позбавляє його права пред`явити виконавчий документ до виконання в межах строків, встановлених ст. 21 цього Закону.

Ураховуючи, що 26 грудня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа № 2-6477/09 від 21 травня 2010 року стягувачу, строк пред`явлення виконавчого листа закінчився у грудні 2014 року.

Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016 року) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Частиною першою статті433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Звертаючись до суду із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу, заявником не додано доказів втрати оригіналу виконавчого листа

Сам факт відсутності у заявника оригіналу виконавчого листа після завершення виконавчого провадження не свідчить про його втрату.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доведеність поважності причин пропуску цього строку за правилами статті 81 ЦПК України покладається на заявника.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Також не надано доказів щодо неможливості звернення до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа та із заявою про поновлення строків для пред?явлення виконавчого листа для примусового виконання рішення суду протягом періоду з 2011 року по 2021 рік.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що станом на час набуття заявником права вимоги строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання вже сплинув та підстав для його поновлення з матеріалів справи не вбачається.

Відповідно до ч.2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Виходячи з наведеної норми цивільного процесуального права усі негативні наслідки процесуальної бездіяльності банку, який на день укладення договору відступлення прав вимоги, на протязі більше шести років без поважних причин не звертав виконавчий листи до примусового виконання, - повністю покладаються на його правонаступника, ТОВ «ФК «Спектрум Ессетс». Той факт, що втрати виконавчих листів була виявлений вже після укладення зазначеного договору не є поважною причиною для поновлення строку для його пред`явлення до виконання, висновки суду з цього приводу є помилковими і не ґрунтуються на нормах права. Цей факт має юридичне значення лише для сторін договору відступлення прав вимоги і третіх осіб не стосується.

Фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання не лише остаточності судового рішення.

Європейський суд з прав людини в цьому контексті також аналізував призначення позовної давності, пов`язуючи його із необхідністю забезпечити правову визначеність. Як зазначає ЄСПЛ, строки позовної давності «слугують декільком важливим цілям, зокрема вони забезпечують правову визначеність і остаточність, захищають потенційних відповідачів від задавнених вимог, яким було б важко протистояти, і запобігають несправедливості, що могла б виникати, якби суди мусили ухвалювати рішення стосовно подій, які мали місце в далекому минулому, і на підставі доказів, які вже могли б стати ненадійними й неповними з плином часу. Таким чином, сама ідея позовної давності виправдана метою внести певність щодо наявних прав та обов`язків.

У світлі обставин даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що тривала, більше трьох років бездіяльність стягувача в питанні звернення чинного рішення суду про стягнення заборгованості, за відсутності належних, допустимих, достатніх та достовірних у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України доказів про поважність причин такої поведінки, об`єктивно свідчить про втрату стягувачем інтересу до захисту своїх прав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

В даному випадку причини пропуску троку для пред`явлення виконавчого документа до виконання перебували в межах відповідальності стягувача, цей строк закінчився ще до заміни стягувача на ТОВ «ФК «Спектрум Ессетс», тому вони не є поважними і не підлягають поновленню.

Долучений до відзиву акт приймання-передачі оригіналів документів до договору №GL3N017513 про відступлення прав вимог від 15 травня 2020 року не є свідчення втрати оригіналу виконавчого документу.

Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

В постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зважаючи на те, що ТОВ "Спектрум Ессетс" не набуло права пред`явлення виконавчого листа до виконання, у цій справі, оскільки первинний кредитор втратив таке право ще до укладення договору про відступлення прав вимоги, колегія суддів не вбачає підстав і для видачі дублікатів виконавчих листів.

Оскільки суд ухвалив своє рішення при неповному з`ясування та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, то відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене судове рішення повністю та ухвалює нове про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Спектрум Ессетс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Ярошевським Георгієм Вікторовичем - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Спектрум Ессетс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Спектрум Ессетс» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 10 серпня 2021 року.