ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 року

м.Суми

Справа №591/4673/21

Номер провадження 22-ц/816/1324/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

учасники справи:

заявник - старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми) Сторчак Анжела Сергіївна

заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року в складі судді Северинової А.С., постановлену у м. Суми,

в с т а н о в и в:

06 липня 2021 року старший державний виконавець Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сторчак А.С. звернулася до суду з поданням, в якому просила тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, на виконання якого Ічнянським районним судом Чернігівської області 18 січня 2018 року видано виконавчий лист №733/889/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу в сумі 7025,90 дол США, пені за несвоєчасну сплату процентів - 4927,00 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що на виконанні у Зарічному ВДВС ПСМУ МЮ (м.Суми) перебуває виконавче провадження № АСВП 62363618 з виконання вищезазначеного виконавчого листа. Боржник обізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження через Єдиний реєстр боржників, доступ до якого є відкритим, а також повідомлений в ході спілкування з ним за телефоном. В ході перевірки майнового стану боржника майна у останнього не виявлено. Зобов`язання щодо подання декларації про доходи та майно згідно постанови про відкриття виконавчого провадження боржником не виконано, у визначений строк декларація не подана. 19 березня 2021 року боржнику направлено виклик з вимогою з`явитись до відділу 22 березня 2021 року, проте в зазначений час боржник до відділу не з`явився. Також державним виконавцем здійснено вихід за адресою мешкання боржника, однак останнього не розшукано, про що складений відповідний акт. Такими діями боржник засвідчив про свідоме ухилення від виконання рішення суду, що і стало підставою звернення до суду з поданням.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року подання задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього з примусового виконання виконавчого листа Ічнянського районного суду Чернігівської області № 733/889/17 від 18 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу в сумі 7025,90 дол США, пені за несвоєчасну сплату процентів 4927 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні подання державного виконавця.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано, що державний виконавець, указуючи на ухилення боржника від виконання рішення суду, не надав необхідних і достатніх доказів, які б свідчили про те, що він мав можливість виконати свої зобов`язання та при цьому ухилявся від їх виконання, а обмеження у праві виїзду за кордон надасть можливість стягнути суму боргових зобов`язань. Вважає, що сама по собі наявність заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій щодо добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань. Також зазначає, що йому державним виконавцем не направлялась та ним не отримувалась постанова про відкриття виконавчого провадження, ним не отримувалися будь-які виклики, повідомлення, вимоги тощо від державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем надано суду достатньо доказів ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Проте погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця не можна, так як суд дійшов його з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані права не можуть бути об`єктом жодних обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому пакті.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення

При цьому, ухилення можливе лише при наявності умислу, тобто особа усвідомлює протиправний характер свого діяння, передбачає його суспільно шкідливі наслідки та бажає їх настання.

Під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, наявність умислу та інші факти як обставини, що є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, підлягають доведенню як підстави для його вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби в місті Суми Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 17 червня 2020 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 733/889/17 від 18 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» боргу в сумі 7025,90 дол США, пені за несвоєчасну сплату процентів 4927 грн (а.с. 3).

У поданні державного виконавця зазначається про обізнаність боржника ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження, а також державний виконавець в обґрунтування подання зазначив, що боржник не виконав вимогу виконавця щодо подання декларації про доходи та майно, не з`являється на виклики виконавця, ухиляється від виконання судового рішення, а вчиненні виконавцем дії з примусового виконання рішення не дають можливості стягнення усієї суми, присудженої до стягнення.

Так, на підтвердження вимог подання, державним виконавцем було долучено до справи: постанову про відкриття виконавчого провадження від 17 червня 2020 року ВП № 62363618; відповіді з АКБ «Індустріалбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «УКРСИББАНК», що у ОСОБА_1 відсутні відкриті рахунки, відповідь з Міністерства внутрішніх справ України, що відсутні дані про зареєстровані за боржником ОСОБА_1 транспортні засоби та акт державного виконавця від 19.03.2021 про здійснення виходу за адресою боржника (а.с. 3, 5-7, 8, 9) .

Проте, жодних доказів, які б вказували на свідоме ухилення боржника від зобов`язань, покладених на нього рішенням, тобто вчинення ОСОБА_1 свідомих діянь (дії або бездіяльність), спрямованих на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), до справи не надано.

Поряд з цим, у справі відсутні, зокрема, докази отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, тобто суд достеменно не може стверджувати про наявність такого факту.

Також відсутні в матеріалах справи і докази щодо направлення ОСОБА_1 вимог або викликів виконавця та їх умисного невиконання боржником.

В акті державного виконавця від 19 березня 2021 року не вказано, що до помешкання боржника державного виконавця не було допущено саме боржником або повнолітніми членами його сім`ї, а також в акті відсутні поняті чи будь - які інші особи, що були залучені державним виконавцем до проведення виконавчих дій та які б могли підтвердити сам факт виходу державного виконавця за адресою боржника (а.с. 9).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що державним виконавцем не надано достатніх та належних доказів, які свідчили б про те, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

У матеріалах справи відсутні належні докази, які б підтвердили факт умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 є передчасним, оскільки державним виконавцем не було надано належних та достовірних доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування оскаржуваного судового рішення та ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування, а апеляційна скарга - до задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 06 липня 2021 року скасувати.

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Сторчак Анжели Сергіївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина