РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/754/20

04 серпня 2021 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_2 звернуласт до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем по справі, ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 04.05.1985 року у виконавчому комітеті Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 17.

За час спільного проживання у них народилось двоє дітей, які на даний час вже досягли повноліття.

Заочним рішенням Надвірнянського районного суду від 03.04.2017 шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано.

Перебуваючи у шлюбі вони з відповідачем ОСОБА_3 за спільні кошти подружжя в 2008-2010 роках побудували нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На вказане житлове приміщення 04.02.2010 Делятинською селищною радою, на підставі рішення виконавчого комітету від 02.02.2010 за № 12, було видано свідоцтво на нерухоме майно на ім`я відповідача ОСОБА_3 , з яким вона на той час перебувала у шлюбі. Згідно даного рішення вказано опис об`єкта, як приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія», А, площею 232,7 кв.м.

Дане нежитлове приміщення 04.02.2010 було зареєстроване за ОСОБА_3 в Івано-Франківському ОБТІ, реєстраційний № 29621008, номер запису 48, книга 2 нф.

04.03.2010 ОСОБА_3 , за її згодою, було укладено договір купівлі-продажу частини даного нежитлового приміщення, а саме: 260/1000 ідеальних часток площею 60,6 кв.м. було продано ОСОБА_5 , 185/1000 ідеальних часток площею 43,1 кв.м. було продано ОСОБА_6 . Тобто фактично було відчужено перший поверх приміщення «Магнолія» загальною площею 103,7 кв.м.

Після продажу у їхньому з відповідачем спільному володінню фактично залишилось 555/1000 ідеальних часток приміщення « Магнолія », а саме другий і третій поверх вказаного приміщення загальною площею 128,5 кв.м.

Зазначає, що на будівництво вказаного житлового приміщення витрачались їхні спільні з відповідачем кошти з сімейного бюджету, які були зароблені як відповідачем, так і нею. Крім того їхні спільні з відповідачем діти на час будівництва були неповнолітніми, тому вона як матір постійно піклувалась про них та займалась їх вихованням. Тому вказане нежитлове приміщення слід визнати їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю подружжя, а частки кожного з них у вказано майні слід визнати рівними.

На даний час вона перебуває за межами України, однак в майбутньому бажає проживати на Україні, в зв`язку з чим на даний час виникла необхідність визнати її право на Ѕ частки спільного майна подружжя, а саме нежитлового приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Вона не змогла добровільно домовитись з відповідачем про визнання за нею права власності на Ѕ частки спільного сумічного майна подружжя, тому змушена була звернутись в суд з вказаним позовом.

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, заначених в позові, просив суд постановити рішення, яким визнати Визнати частину нежитлового приміщення, а саме 555/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 . Також просив стягнути з відповідача на користь позивача сплачені нею судові витрати. Не заперечив щодо проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2020 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2020 по даній справі витребувано з Івано-Франківського ОБТІ інвентарну справу на нежитлове приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» А, яке знаходиться в АДРЕСА_1 , що зареєстроване 04.02.2010 за ОСОБА_3 .

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.09.2020 по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини справи, встановлені судом:

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі, який зареєстрували 04.05.1985 року у виконавчому комітеті Зарічанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис за № 17 (а.с. 6).

За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на даний час досягли повноліття.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.04.2017 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 7).

За час перебування в шлюбі сторони за спільні кошти подружжя в 2008-2010 роках побудували нежитлове приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На вказане житлове приміщення 04.02.2010 Делятинською селищною радою, на підставі рішення виконавчого комітету від 02.02.2010 за № 12, було видано свідоцтво на нерухоме майно на ім`я відповідача ОСОБА_3 . Згідно даного рішення вказано опис об`єкта, як приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія», А, площею 232,7 кв.м. (а.с. 8).

Дане нежитлове приміщення 04.02.2010 було зареєстроване за ОСОБА_3 в Івано-Франківському ОБТІ, реєстраційний № 29621008, номер запису 48, книга 2 нф, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 25229960 від 04.02.2010 (а.с. 9).

04.03.2010 відповідачем ОСОБА_3 , за згодою позивача ОСОБА_2 , було укладено договір купівлі-продажу частини даного нежитлового приміщення, а саме: 260/1000 ідеальних часток площею 60,6 кв.м. було продано ОСОБА_5 на суму 117469 грн., 185/1000 ідеальних часток площею 43,1 кв.м. було продано ОСОБА_6 на суму 83584 грн. Тобто фактично було відчужено перший поверх приміщення «Магнолія» загальною площею 103,7 кв.м. на загальну суму 201053 (а.с. 10).

Після продажу у спільному володінню сторін фактично залишилось 555/1000 ідеальних часток приміщення « Магнолія », а саме другий і третій поверх вказаного приміщення загальною площею 128,5 кв.м., вартістю 247125,00 грн.

На виконання ухвали суду від 19.08.2020 про витребування доказів, Івано-Франківським ОБТІ на адресу суду надіслано копію інвентаризаційної справи на торговий комплекс « Магнолія », розташований в АДРЕСА_1 . Згідно вказаних документів загальна площа нежитлового приміщення складає 232,7 кв.м. Вартість нежитлового приміщення складає 448178 грн. (а.с. 45-130).

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

В п.п. 22, 23, 24 постанови Пленум Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело і час його придбання.

Враховуючи наведене спірне майно набуте сторонами у шлюбі за спільні кошти і є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а презумпція спільності майна, набутого за час шлюбу, встановлена законом і діє, поки інша сторона її не спростує.

Таким чином судом встановлено, що спільним майном подружжя, є: частина нежитлового приміщення, а саме 555/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу « Магнолія » площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю 247125,00 грн.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

При поділі спільного майна подружжя позивач ОСОБА_2 просить визнати за нею право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився та не вказав про наявність чи відсутність згоди на такий поділ, та щодо вартості спірного майна.

Тому виходячи з вимог ст.ст. 63, 70, 71 СК України спірне майно підлягає розподілу між сторонами, та набуття особистої власності кожним з подружжя в рівних частках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки суду:

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовільнити, визнати частину нежитлового приміщення, а саме 555/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю 247125,00 грн., спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_3 право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, зокрема: 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1253,80 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № 133 від 16.03.2020 та акту виконаних робіт від 04.08.2021, а всього на загальну суму 3753,80 грн.

Крім того оскільки за рішенням суду ОСОБА_3 набуває права власності на майно, вартістю 123562,50 грн., з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1253,80 грн.

На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 325, 368 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282, 289 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення - задовільнити частково.

Визнати частину нежитлового приміщення, а саме 555/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 , вартістю 247125,00 грн., спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , право власності на 277,5/1000 частини приміщення торгово-побутового комплексу «Магнолія» площею 128,5 кв.м. (другий і третій поверх), що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 3753,80 грн. сплачених судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , на користь держави 1253 грн. 80 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

складено 13.08.2021