Справа №705/4656/20
2/705/989/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2021 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Білик О.В.

за участю секретаря судового засідання Щербакової Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вказавши, що 08.10.2013 між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі цього договору та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 10486616 від 08.10.2013 йому належить будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності.

В будинку АДРЕСА_1 з ним зареєстрована та проживає його дружина ОСОБА_4 та неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На початку 2016 року через складні сімейні обставини, які склалися у родині його брата, він на його прохання надав дозвіл на реєстрацію у їхньому будинку його тещі ОСОБА_2 . Їй необхідно було терміново продати свою квартиру, виписатися з неї з одночасним зазначенням місця перебування (прописки). Громадянка України ОСОБА_2 періодично виїжджала за кордон до Російської Федерації на заробітки. Останній раз вона виїхала до Росії після проведеної реєстрації за їхньою адресою, обіцяла повернутися, але до цього часу в Україну не поверталась. Вони особисто телефонували до відповідачки і наполягали приїхати і знятися з реєстрації, але відповідачка за станом здоров`я відмовляється їхати до України, проте проти визнання її такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації за рішенням суду не заперечує. Після виїзду до Російської Федерації відповідачка жодного разу не приїздила до України. ОСОБА_2 не є власником належного йому будинку, не є членом його сім`ї, не проживає у будинку, будь-які особисті речі в будинку відсутні, не приймає участі в утриманні будинку та не здійснює оплату за комунальні послуги.

Тому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 . Встановити порядок виконання судового рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, письмово подав заяву від 04.08.2021, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справи оригіналу заяви ОСОБА_2 , складену і посвідчену нотаріусом м. Подольськ Московської області Російскьої Федерації від 03.12.2020, де вона вказує, що не заперечує проти визнання її втратившою право користування будинком АДРЕСА_1 , де вона зареєстрована. Приїхати в Україну і знятися з реєстрації самостійно не має можливості за станом здоров`я. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 10486616 від 08.10.2013 ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 .( а.с. 10-11).

Відповідно до будинкової книги в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ( а.с. 17-21).

Згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16.10.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 16.10.2015, відповідний актовий запис № 584. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_7 , дружини ОСОБА_7 . ( а.с.22).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 01.09.2017 № 3547, за відомостями відділу державної реєстрації Уманської міської ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ( а.с.23).

Згідно з витягом паспорта Російської Федерації гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 03.10.2018 зареєстрована в АДРЕСА_2 . ( а.с.24-25).

Відповідно до акту від 20.11.2020 складеного мешканцями будинків АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_2 , 1969 року народження не проживає за вище вказаною адресою понад 4 роки. ( а.с. 26).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч.2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Суд враховує, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачу, відповідач не проживає у вказаному житлі понад 4 роки , а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ст. 7 ч. 1 абз. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Тобто, рішення суду є обов`язком до виконання, а тому вимоги про встановлення порядку виконання судового рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили, це рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 з будинку АДРЕСА_1 , задоволення не підлягають.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, 4,10,18,76,95,133,141, 223,258,263-265 ЦПК України,суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 .

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О. В. Білик