Справа № 758/9739/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2021 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі судді Ковбасюк О.О., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

17 липня 2021 року до Подільського районного суду м. Києва надійшла позовна заява позивача ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації. В зазначеному позові позивач просить в порядку поділу спільного майна подружжя:

1) визнати за ОСОБА_2 право власності на: а) земельну ділянку, що розташована в садовому товаристві «Сонячний-2004», Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області, площею 0.0588 га, цільове призначення: для колективного садівництва, кадастровий номер 322188888- 00:37:149:0152, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18; б) садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 18; в) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00; г) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00;

2) припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 на: а) земельну ділянку, розташована в садовому товаристві «Сонячний-2004», Хотянівська сільська рада Вишгородського району Київської області, площею 0.0588 га, цільове призначення: для колективного садівництва, кадастровий номер 322188888- 00:37:149:0152, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 18; б) садовий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 18; в) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00; г) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00;

3) визнати право власності за ОСОБА_1 на: а) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00; б) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00;

4) стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини у спільному майні подружжя, в розмірі 140 000 (сто сорок тисяч) доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на день подання позову становить 3819200,00 гривень;

5) припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на: а) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00; б) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00.

Разом із зазначеною позовною заявою позивач подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на: 1) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_2 ; 2) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_2 ; 3) житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00, право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що вказані квартири є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки були придбані під час перебування позивача і відповідача у шлюбі. Вважає, що враховуючи існуючий судовий спір між сторонами про поділ майна, факт розірвання шлюбу між сторонами, а також перебування у відповідача правовстановлюючих документів на вказане майно, відповідач не позбавлений можливості здійснити відчуження (продаж, міну) вказаного майна без її згоди на користь іншої особи, а тому просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд вважає, що в її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

На підставі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У відповідності до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захід, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п.п. 3, 4, 7 ч.1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Позивач у поданій заяві стверджує, що відповідач не позбавлений можливості здійснити відчуження (продаж, міну) майна без її згоди на користь іншої особи. При цьому позивачем не надано жодних доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити спірні квартири, а отже, не доведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Крім того, суд зауважує, що в силу ст. 68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Також, в силу вимог п. 4.2. глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, при посвідченні правочинів щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо документ, що посвідчує право власності, оформлений на ім`я одного з подружжя, нотаріус вимагає письмову згоду іншого з подружжя. Справжність підпису другого з подружжя на заяві про таку згоду має бути нотаріально засвідчена.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що відповідач позбавлений можливості відчужити спірне нерухоме майно без згоди позивача, оскільки факт наявності згоди другого з подружжя на відчуження майна, що є спільною сумісною власністю, є необхідною умовою нотаріального посвідчення договору відчуження майна та перевіряється нотаріусом до моменту посвідчення договору.

Отже, твердження позивача про можливість відповідача відчужити без її згоди нерухоме майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, не відповідає ні законодавчим приписам, ні фактичним обставинам.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про поділ майна подружжя відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. О. Ковбасюк