Справа № 495/1792/21
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 березня 2021 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Заверюха В.О., при секретарі - Червинській І.В.,

за участю:

заявника - ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021 року ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 (шість) місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав відносно заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та покласти на нього обов`язки, а саме:

- заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 або контактувати через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб;

- обмежити спілкування з постраждалою дитиною ОСОБА_3 ;

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також з постраждалою дитиною ОСОБА_3 .

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.03.2021 року відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду.

22.03.2021 року на адресу суду від зацікавленої особи ОСОБА_2 надійшло заперечення на заяву про видачу обмежувального припису.

Стислий виклад позиції заявника ОСОБА_1 .

З 2015 року по 2016 рік заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. З 2016 року по 2019 рік проживали вже разом з спільною дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , дата видачі свідоцтва про народження 09 листопада 2016 року, актовий запис №1520. Втім, під час спільного проживання з ОСОБА_2 , останній постійно підіймав на заявника руку, завдавав тілесних ушкоджень, принижував її, внаслідок побиття заявниця неодноразово викликала поліцію, яка фіксувала вказані обставини, на теперішній час відкрито кримінальне провадження №0002755 за фактом умисного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .. З 30.09.2020 року через постійні побоювання заявник змушена була мешкати зі своєю дитиною у Центрі Захисту Жінок ОБФ «Шлях до дому», про що було видано відповідну довідку від 09 жовтня 2020 року №65-Д. З 30.10.2020 року заявник перебуває на обліку у реабілітаційному Центрі «Софія», що надає допомогу жінкам, постраждалим від домашнього насильства, про що також було видано відповідну довідку від 4 лютого 2021 року №19. Проте ОСОБА_2 все одно не залишав заявника у спокої, завдавав психологічне насильство, а саме: весь час переслідував її на роботі та за місцем її теперішнього проживання. Внаслідок чого були також складені адміністративні протоколи, за статтею 173-2 КУпАП. Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного Одеської області від 21 серпня 2019 року кривдник був притягнутий до адміністративноївідповідальності. На підставі вищевказаного та відповідно до п.3, 6, 7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявник вважає, що є особою, яка зазнала домашнього насильства. Крім неї в даній ситуації постраждалою є також дитина - ОСОБА_3 , яка стала свідком (очевидцем) домашнього насильства. Крім того, після кожної зустрічі батька з дитиною, дівчинка плаче, боїться , що він її забере назовсім, стає дратівливою та погано спить. На підтвердження вказаного надала: довідку від невропатолога КНП «Дитячий консультативно діагностичний центр» ОМР від 03.08.2020 року; результати консультування та медичного обстеження ОСОБА_3 від Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я від 27.08.2020 року №205/19, а також результати психологічного тестування Центру соціальних служб психоемоційного стану дтини від 07.12.2020 року №02-Х-1066/2. З метою запобігання ризиків повторного вчинення насильства, які носять систематичний характер, заявник звернулась з заявою про видачу обмежувального припису стосовно неї та дитини.

Стислий виклад позиції зацікавленої особи ОСОБА_2 .

Зацікавлена особа ОСОБА_2 спільно мешкав з заявником ОСОБА_1 , але офіційно в зареєстрованому шлюбі вони не перебували. Мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.11.2016 року. Враховуючи часті сварки та непорозуміння, з кінця травня 2019 року сторони спільно не мешкають, відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть. З кінця травня 2019 року спільна донька ОСОБА_3 мешкає спільно з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 . Після розтавання, ОСОБА_1 чинила всіляки перешкоди щодо його спілкування з донькою. Через деякий час по вихідним дням, він приїжджав до доньки та йому вдавалося спілкуватися з нею та проводити спільно час, але, ОСОБА_1 нехтуючи насамперед інтересами та психологічним станом малолітньої доньки своїми діями всіляко перешкоджала йому у спілкуванні з донькою (відключала мобільний телефон, тижнями не відповідала на дзвінки та смс повідомлення, налаштовувала доньку проти нього). Неодноразові прохання до ОСОБА_1 щодо дотримання його законних прав викликали у неї обурення, образи, вона постійно залякувала його та стверджувала, що він не буде бачити свою дитину. Враховуючи це, 25.06.2020 року зацікавлена особа ОСОБА_2 звернувся з позовом до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення порядку спілкування з дитиною. На даний час справа за №495/3666/20 знаходиться на розгляді у судді Савицького С.І., наступне засідання призначено на 22.03.2020 року. Саме до березня 2020 він спілкувався та приймав участь у житті доньки ОСОБА_3 , а з березня 2020 року та по теперішній час ОСОБА_1 не дає йому, як батьку можливості у спілкуванні з донькою, не відповідає на його телефонні дзвінки, смс повідомлення та він не знає де знаходиться донька. На протязі одного року він не має можливості відпочивати спільно з дитиною та проводити з нею час. За фактом перешкоджання саме ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою, зацікавленою особою ОСОБА_2 було направлено заяву до служби у справах дітей Мологівської сільської ради та заяву до Білгород-Дністровського відділу поліції. Посилання заявника на те, що він переслідування на роботі та за місцем її теперішнього проживання та завдання психологічного насильства є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені зі сторони заявника належними доказами. Враховуючи викладене, зацікавлена особа ОСОБА_2 впевнений, що психоемоційний стан доньки, на якому наголошує заявник цілком та повністю залежить саме від дій та слів самої ОСОБА_1 ..

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч.1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу IV "Окреме провадження" ЦПК України.

Відповідно до ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до ст.24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 та зацікавлена особа ОСОБА_2 проживали спільно однією сімєю, без реєстрації шлюбу.

Від цивільного шлюбу мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09.11.2016 року.

В обґрунтування заяви заявник ОСОБА_1 зазначає, що під час спільного проживання цивільний чоловік ОСОБА_2 постійно підіймав на неї руку, завдавав тілесних ушкоджень та принижував її, в звязку з чим заявник неодноразово зверталась до правоохоронних органів щодо проявів домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 стосовно неї.

На підтвердження зазначених обставин заявник надала талон-повідомлення №002354 від 17.09.2019 року, №016766 від 20.07.20202 року, №028549 від 16.10.2020 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення; витяг з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за №0002755 від 27.05.2019 року за ознаками ч.1 ст.125 КК України, за фактом отримання тілесних ушкоджень та постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.08.2019 року справа №495/5175/19, на підставі якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка набрала законної сили 02.09.2019 року (а.с.12-20, 34-37, 40-75).

Також, заявник на підтвердження вчинення домашнього насильства надала суду копію медичної картки амбулаторного хворого, у якій зазначено зі слів пацієнта ОСОБА_1 про те, що з 19.05.2019 року на 20.05.2019 року була побита чоловіком, медичний висновок: міопія слабкого ступеня, контузія очного яблука, перелом стінок орбіти, забій тканин орбіти (а.с.22-29) та копію роздруківки фото, рентгенівські знімки (а.с.30-33).

В звязку з постійними побоюваннями заявник ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_3 мешкала у Центрі Захисту Жінок ОБФ «Шлях до дому», що підтверджується довідкою №65-Д від 09.10.2020 року (а.с.83).

З 30.10.2020 року перебуває на обліку у реабілітаційному Центрі «Софія», що надає допомогу жінкам, постраждалим від домашнього насильства, що підтверджується довідкою №19 від 04.02.2021 року (а.с.84).

Крім того, заявник зазначає, що в даній ситуації страждає спільна дитина ОСОБА_3 , яка стала свідком (очевидцем) домашнього насильства, після кожної зустрічі батька з дитиною, дівчинка плаче, боїться, що він її забере назовсім, стає дратівливою та погано спить. На підтвердження вказаного надала: довідку від невропатолога КНП «Дитячий консультативно діагностичний центр» ОМР від 03.08.2020 року; результати консультування та медичного обстеження ОСОБА_3 від Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я від 27.08.2020 року №205/19, а також результати психологічного тестування Центру соціальних служб психоемоційного стану дтини від 07.12.2020 року №02-Х-1066/2 (а.с.79-82).

Предметом доказування у даній справі є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Необхідність видачі обмежувального припису заявник ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 постійно здійснював щодо неї психологічне та фізичне насильство, неодноразово заподіював тілесні ушкодження, у зв`язку з чим заявник неодноразово зверталася до відділення поліції з заявами про вчинення домашнього насильства.

На підтвердження зазначених обставин заявник надала талон-повідомлення №002354 від 17.09.2019 року, №016766 від 20.07.20202 року, №028549 від 16.10.2020 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення; витяг з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за №0002755 від 27.05.2019 року за ознаками ч.1 ст.125 КК України, за фактом отримання тілесних ушкоджень та постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.08.2019 року справа №495/5175/19, на підставі якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, яка набрала законної сили 02.09.2019 року.

Щодо талону-повідомлення, наданого заявником, то суд критично ставиться до нього, оскільки в ньому відсутні будь-які відомості про вид, обставини кримінального правопорушення, особу, якою воно вчинено тощо.

Наявний в матеріалах справи витяг з ЄРДР №0002755 від 27.05.2019 року про внесення до реєстру відповідного запису про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 по відношенню до заявника не є належним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України, з огляду на те, що кримінальне провадження на даний час не завершено, підозру не оголошено, а тому даний письмовий доказ не доводить вчинення будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_1 ..

Суд зазначає, що сам факт звернення заявника до органів поліції та внесення відомостей про кримінальні провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підтверджує факт вчинення ОСОБА_2 насильства відносно заявника, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Крім того, із наданої заявником ОСОБА_1 медичної документації, копії роздруківки фото та рентгенівських знімків не вбачається можливим встановити хто саме наніс заявнику ОСОБА_1 фізичні ушкодження здоров`я, надані докази достовірно не вказують на вину саме ОСОБА_2 у заподіянні тілесних ушкоджень заявнику ОСОБА_1 ..

Тобто, надані заявником докази не містять достатньої інформації, що саме зацікавлена особа ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство та є беззаперечним кривдником.

Оцінивши усі докази у сукупності суд встановив, що сам факт постійного звернення заявника до різних органів, з підстав відношення до неї домашнього насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та зацікавленою особою, але не підтверджує факт того, що остання вчинила по відношенню до заявника домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Під час розгляду справи судом встановлено, що на теперішній час в провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа №495/3666/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Білгород-Дністровська міська рада про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 та її вихованні, визначення порядку спілкування з дитиною.

А отже, між сторонами існує спір щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні та визначенні порядку спілкування з дитиною, що регулюється, зокрема, нормами СК України та ЦК України. Зазначений спір не може бути вирішений шляхом застосування вказаних заявником заходів обмежувального припису.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у видачі обмежувального припису, оскільки заявник не надала належних і допустимих доказів, які б підтвердили наявність підстав для застосування обмежувального припису, в зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.4, 12, 89, 259, 263-265, 293, 350-2 - 350-8, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.