ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/6443/20 Номер провадження 22-ц/814/820/21Головуючий у 1-й інстанції Вінтоняк Н. Д. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2021 року, ухваленого у складі головуючого судді Вінтоняк Н.Д., повний текст судового рішення виготовлено 03 лютого 2021 року, у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 43247,66 грн.

Позов мотивовано тим, що 19 жовтня 2012 року відповідач звернувся до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», назву якого змінено на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 15 вересня 2020 року, заборгованість за вказаним кредитним договором становила 43247,66 грн., з яких: 25140,30 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 9035,92 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 Цивільного кодексу України; 6535,84 грн. нарахована пеня.

Зменшивши позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість на загальну суму 34176,22 грн., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 25140,30 грн. та заборгованості за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України, в сумі 9035,92 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2021 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач фактично погасив свою заборгованість по основній сумі боргу та відсоткам, нарахованим за прострочений кредит, згідно зі статтею 625 ЦК України, у повному обсязі.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано того факту, що відсутність підпису позичальниці на спірних Умовах та правилах надання банківських послуг не свідчить про не ознайомлення останнього з ними та не підтверджує відсутність договірних відносин між сторонами саме на цих умовах, оскільки ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву, засвідчив таким чином свою згоду на отримання кредиту саме на таких умовах.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки дана справа підпадає під ознаки зазначених норм цивільно-процесуального закону, то переглядається без виклику учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 19 жовтня 2012 року ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву від 19.10.2012 року, приєднався до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.16).

Згідно довідки, виданої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , останньому 19 жовтня 2012 року видавалася кредитна картка № НОМЕР_1 з терміном дії до 07/16 та 26 грудня 2016 року - кредитна картка № НОМЕР_2 з терміном дії до 07/20 (а.с.14).

По кредитній картці № НОМЕР_1 було встановлено кредитний ліміт 300 грн., який у подальшому був збільшений до 15300 грн. (а.с.15).

З наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 14 січня 2021 року вона становила 34176,22 грн., з яких: 25140 грн. 30 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 9035,92 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України (а.с.125).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності факту порушення договірного зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, оскільки відповідач ОСОБА_1 фактично погасив свою заборгованість по основній сумі боргу та відсоткам у повному обсязі.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно встановив наявність факту укладення кредитного договору безпосередньо між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.16).

Також свідченням визнання ОСОБА_1 договірних відносин з АТ КБ «ПриватБанк» є наявність факту виконання ним кредитного договору, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку (а.с.51-59), з якої вбачається активне користування ОСОБА_1 кредитними коштами, отриманими від АТ КБ «ПриватБанк», зокрема шляхом зняття готівки в банкоматах відділень банку, перерахування коштів на інші рахунки, повернення кредитних коштів позивачу (погашення обов`язкових платежів), поповнення рахунків мобільного оператора, оплати послуг за придбані товари в закладах торгівлі та через мережу інтернет.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №153/1334/16-ц та від 16 вересня 2020 року по справі №200/5647/18.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що заборгованість за тілом кредиту складається з поточної та простроченої заборгованості. Платіж за умовами договору включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, і частину заборгованості по кредиту. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором.

Таким чином, основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості, яка є саме заборгованістю за простроченим тілом кредиту, оскільки після пред`явлення вимоги про повернення коштів, банк має право на отримання від позичальника як непростроченого тіла кредиту, так і простроченого, який також є кредитом, наданим ОСОБА_1 та ним не повернутим.

Однак, колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_1 за період з 01 травня 2015 року по 30 вересня 2019 року в рахунок погашення заборгованості за договором №б/н від 19 жовтня 2012 року сплачено 51777,90 грн., що підтверджується відповідним розрахунку заборгованості, наданим АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.9-12). У свою чергу, з наданої АТ КБ «ПриватБанк» виписки по рахунку на ім`я ОСОБА_1 вбачається, що у період з 19 жовтня 2012 року по 01 березня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку було списано з рахунку, відкритого на ім`я відповідача, грошові кошти на загальну суму 46205,99 грн. (а.с.51-59).

Отже, твердження апелянта стосовного того, що місцевий суд помилково прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно зі статтею 625 ЦК України, є не вірним, оскільки районний суд не робив такого висновку, а лише встановив наявність факту повного погашення ОСОБА_1 заборгованості перед АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок внесеної ним суми протягом строку дії кредитного договору.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що доводи апелянта щодо не врахування судом першої інстанції численних висновків Верховного Суду не беруться до уваги, оскільки зводяться до наведення окремих цитат з постанов Верховного Суду та не можуть бути застосовані до спірних правовідносин у зв`язку з тим, що саме ж АТ КБ «ПриватБанк» підтвердило факт сплати ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором грошової суми, яка перевищує суму його заборгованості, визначену згідно розрахунку АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2021 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль