Справа № 353/416/21
Провадження № 2/353/220/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2021 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.,

з участю секретаря судового засідання Гуцуляк Г.Я.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тлумач в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ними права власності на 1/2 частку кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Свої вимоги обґрунтовували тим, що за вказаною адресою проживали їхній дід ОСОБА_2 , якому належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по зазначеній адресі, та баба ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 дід приймак ОСОБА_5 помер. Після смерті діда ОСОБА_2 в управління та володіння спадковим майном вступила баба ОСОБА_4 (дружина спадкодавця), але юридично не оформила своїх спадкових прав, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Ще за життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє майно на випадок своєї смерті заповіла їм та відповідачу ОСОБА_3 в рівних частках. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті баби ОСОБА_4 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а позивач ОСОБА_2 на час відкриття спадщини був неповнолітнім. Відповідач ОСОБА_3 спадщину не прийняла.

У 2021 році позивачі звернулися до приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус відмовила в оформленні спадщини за заповітом, у зв`язку з тим, що в архівній копії Свідоцтва про право власності на житловй будинок неправильно вказане по батькові власника будинку, а саме ОСОБА_6 « ОСОБА_7 », а фактично власником житлового будинку являється ОСОБА_6 ».

Дані обставини позбавляють їх можливості оформити спадщину, а тому просили постановити рішення, яким визнати за ними права власності на 1/2 частку кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , в мотивувальній частині якого просили встановити факт належності їхньому діду ОСОБА_2 свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 10.11.1988 року, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

В підготовче судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, однак в позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак 22.06.2021 року на адресу суду надійшла заява, в якій вона позов визнала та просила розгляд справи провести без її участі (а.с. 29).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарських книг Яківської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, виданої Яківським старостинським округом № 5 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 120 від 03.06.2021 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 числився колгоспним двором, в ньому були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 голова двору (дідусь позивачів), ОСОБА_4 дружина (бабуся позивачів) (а.с. 7-8).

Однак у свідоцтві на право особистої власності на будинковолодіння від 10.11.1988 року, виданого виконавчим комітетом Тлумацької районної Ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Тлумацької районної Ради народних депутатів № 208 від 09.11.1988 року, вказано, що домоволодіння по АДРЕСА_1 в цілому належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6 (дідусь позивачів) (а.с. 3). Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 68045 від 03.02.2021 року, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському МБТІ право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 зареєстровано в реєстровій книзі № 1 під реєстровим № 28 за ОСОБА_2 (дідусь позивачів), форма власноті приватна, частка - 1/1, підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності, видане 10.11.1988 року виконкомом Тлумацької районної Ради на підставі рішення № 208 від 09.11.1988 року (а.с. 4).

У вказаних документах по батькові ОСОБА_2 вказано як « ОСОБА_7 ».

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 50) ОСОБА_6 (дідусь позивачів) з 12.09.1961 року перебував у шлюбі з ОСОБА_8 (бабуся позивачів) і ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 46). 13.11.1971 року ОСОБА_9 (мати позивачів) одружилася з ОСОБА_10 та після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище « ОСОБА_11 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 46).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (дідусь позивачів) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5).

З вищевказаних документів вбачається, що по батькові ОСОБА_6 « ОСОБА_12 », а не « ОСОБА_7 ».

Відповідно до довідки Яківського старостинського округу №5 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 23/02-32 від 03.06.2021 року згідно даних по господарського обліку ОСОБА_6 (дідусь позивачів), ІНФОРМАЦІЯ_4 , був зареєстрований та проживав до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та був головою колгоспного двору. Іншої особи за прізвищем, іменем та по батькові як ОСОБА_6 на території Обертинської селищної ради не було і немає (а.с. 10).

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 293 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З оцінки наявних у справі доказів в судовому засіданні встановлено факт приналежності померлому ОСОБА_2 (дідусь позивачів) свідоцтва на право особистої власності на будинковолодіння від 10.11.1988 року, виданого виконавчим комітетом Тлумацької районної Ради народних депутатів, на підставі рішення виконкому Тлумацької районної Ради народних депутатів № 208 від 09.11.1988 року на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця ОСОБА_13 , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

ОСОБА_4 (бабуся позивачів), як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину за законом після смерті чоловіка, оскільки вступила в управління спадковим майном, проживала разом зі спадкодавцем, вела з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою Яківського старостинського округу № 5 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 119 від 03.06.2021 року (а.с. 9).

Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 393/01-16 від 15.06.2021 року (а.с. 27) та приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославської Н.В. № 313/01-16 від 16.06.2019 року (а.с. 28) та ОСОБА_14 № 298/01-16 від 19.07.2021 року (а.с. 37) спадкова справа після смерті ОСОБА_2 (дідусь позивачів) не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 (бабуся позивачів) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5 зворот). Ще за життя ОСОБА_4 (бабуся позивачів) склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла у власність ОСОБА_15 (відповідач), ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_13 (позивач) у рівних частках без права продажу, що підтверджується копією дублікату заповіту від 05.03.1997 року (а.с. 6).

В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Після смерті ОСОБА_4 (бабуся позивачів) ОСОБА_1 (позивач) прийняв спадщину за заповітом, так як постійно проживала із спадкоємцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Яківського старостинського округу№ 5 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 119 від 03.06.2021 року (а.с. 9), а позивач ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час смерті ОСОБА_4 (бабуся позивачів) 03.05.2004 року був неповнолітнім, тому також прийняв спадщину.

Відповідач ОСОБА_3 08.02.2021 року подала приватному нотаріусу Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. заяву, в якій повідомила, що спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 (бабуся позивачів) не прийняла та приймати не бажає (а.с. 54 зворот).

Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи №28/2021 від 03.02.2021 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті ОСОБА_4 (а.с. 37-65), з якої вбачається, що позивачі є єдиними спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4 , які прийняли спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає.

Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують по 1/2 частині кожен житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі ОСОБА_4 , яка в свою чергу успадкувала вказане домоволодіння після смерті чоловіка ОСОБА_2 .

Позивачам в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом у відповідних частках на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , які залишилась після смерті ОСОБА_4 , оскільки в архівній копії Свідоцтва про право власності на житловй будинок неправильно вказане по батькові власника будинку, а саме ОСОБА_6 « ОСОБА_7 », а фактично власником житлового будинку являється ОСОБА_6 »,що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 206/02-31 від 03.06.2021 року (а.с. 11).

Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності у відповідних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При такому вирішенні позову, враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач ОСОБА_1 повністю сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн. (квитанція № 0.0..1 від 04.06.2021 року (а.с. 16), останньому слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме по 454 грн.

На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України (в редакції 2003 року), керуючись ст. ст. 13, 82, 141, 200, 206, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителем АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителем АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 .

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителю АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , сплачений ним по квитанції № 0.0..1 від 04.06.2021 року судовий збір в розмірі 50 відсотків, а саме в сумі 454 (Чотириста п`ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийН. І. Лущак