Справа № 192/746/21
Провадження № 2/192/495/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2021 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Тітової О.О.,

з участю секретаря - Біжко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15.12.2016 в сумі 47306 грн. 81 коп. за простроченим тілом кредиту станом на 11.05.2021. Також позивач просив стягнути з відповідача у відшкодування понесених витрат по оплаті судового збору 2 270 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що при укладенні договору з відповідачем сторони керувались положеннями ч.1 ст. 634 ЦК України щодо договору приєднання. Відповідач особистим підписом в заяві підтвердив, що проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши відповідну заяву відповідач отримав доступ до всіх без виключення послуг банку, а між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг, який є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком було відкрито картковий рахунок із кредитним лімітом та відповідачу надано у користування кредитну картку. В подальшому кредитний ліміт було збільшено до 21000 грн. Таким чином, позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач в порушення договірних зобов`язань зобов`язання за вищевказаним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 63837 грн. 05 коп. станом на 11.05.2021. Заборгованість складається з 47306,81 грн. простроченого тіла кредиту, 16530,24 грн. відсотків, однак користуючись правом на пред`явлення вимог щодо стягнення частину заборгованості просили стягнути лише заборгованість за простроченим тілом кредиту -47306,81 грн.

Ухвалою суду від 17 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином, подав заяву в якій просив слухати справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності належно повідомлених учасників справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оглянувши веб-сайт за посиланням https://privatbank.ua/terms, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач ОСОБА_1 15.12.2016 підписав Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 19).

Матеріали справи містять витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила надання банківських послуг з відомостями актуалізації змін від 30.11.2016, які не підписані відповідачем (а.с.20-77).

З довідки про надання кредитних карток ОСОБА_1 , складеної представником банку вбачається, що відповідачу 22.03.2017 була надана одна кредитна картка, терміном дії до 10/20 (а.с.18).

Позивачем також надана довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) з якої вбачаються операції старту карткового рахунку, зміни кредитного ліміту. Кредитний ліміт встановлювався в розмірі від 3200 грн. до 21000 грн. 19.10.2017, а 19.07.2018 - анульований. (а.с. 17).

Згідно з наданим банком розрахунком, за період з 22.03.2017 по 11.05.2021 заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 63837 грн. 05 коп., з яких: 47306 грн. 81 коп. тіло кредиту, 16 530 грн. 24 коп. відсотки (а.с. 7-13).

Згідно виписки за договором ОСОБА_1 № б/н, складеної станом на 13.05.2021 за рахунками відповідача здійснювався рух коштів в період з 22.03.2017 по 23.10.2020 (а.с. 14-16).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно до ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Банк, пред`явив вимоги про погашення заборгованості за тілом кредиту та в обґрунтування наявності заборгованості з тіла кредиту, тобто суми фактично отриманих кредитних коштів посилається на Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms, який в порядку ст.85 ЦПК України просить оглянути суд.

З оглянутого в порядку ст.85 ЦПК України за клопотанням представника позивача веб-сайту, вбачається, що за посиланням ОСОБА_2 договорів - більше - на сторінці 5 не розміщено файлу з найменуванням «Повний договір». Такий файл розміщено на сторінці 6. При огляді судом встановлено, що відомості про розміщення вказаного файлу із розділом 2.1.1 на зазначеному сайті на момент підписання анкети- заяви відповідачем 15.12.2016 відсутні.

В Анкеті-заяві від 15.12.2016 року розмір кредитного ліміту, базова процентна ставка за кредитом, відповідальність за порушення зобов`язання, її вид та розмір, комісійні не визначені.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву 15.12.2016.

Суд, відповідно до статей 633, 634 ЦК України приходить до висновку, що відповідач приєднався лише до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений про що свідчить його особистий підпис.

Суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» при укладенні договору з відповідачем не було повідомлено відповідача про умови кредитування та не було узгоджено тих умов, про які вважав узгодженими банк, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку нарахування процентів, виду та розміру відповідальності за порушення умов договору, розміру комісійних та порядку їх сплати.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження№ 14-131цс19).

Суд бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 у справі № 342/180/17, оскільки спірні правовідносини та правовідносини, які були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, хоча і стосуються іншого відповідача, проте за характером є тотожними.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог на підставі поданих доказів.

Позивач просить стягнути 47306 грн. 81 коп. заборгованості з посиланням на те, що ця сума є заборгованістю з простроченого тіла кредиту, тобто сумою фактично отриманих кредитних коштів, що не повернуті банку.

Суд погодитись з такими доводами не може з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідач фактично використовував кредитні кошти банку, знімав готівку, здійснював розрахунки, тобто користувався карткою, що підтверджується випискою по рахунку відповідача. Разом з тим, виписка з рахунку відповідача не відображає реальної заборгованості відповідача, оскільки сформована з урахуванням автоматичного списання, нарахування банком відсотків, пені, комісійних, що умовами укладеного договору не передбачено.

Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість відповідача станом на 11.05.2021 за тілом кредиту становить 47306 грн. 81 коп. Однак, в порушення умов договору позивачем безпідставно було зараховано 54353 грн. 58 коп. в погашення заборгованості по пені (а.с.13).

Згідно наданого позивачем розрахунку сума 54353,58 грн. була внесена відповідачем, як клієнтом банку на погашення заборгованості одним платежем 23.10.2020, однак банком ця сума безпідставно була зарахована в погашення заборгованості по пені, в той час як процента ставка, комісійні, вид та розмір неустойки договором не передбачені.

Тобто заборгованість відповідача з тіла кредиту 47306 грн. 81 коп. відповідачем 23 жовтня 2020 року повністю погашена внесенням коштів навіть у більшому розмірі 54353 грн. 58 коп.

Таким чином суд вважає, що відповідачем ОСОБА_1 позивачу повернуто фактично отримані та використані кредитні кошти, а тому вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, відсутність домовленості сторін щодо розміру кредиту, розміру та порядку нарахування процентів, виду та розміру відповідальності, розміру комісійних, а також повернення відповідачем фактично отриманих кредитних коштів, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 207, 526, 549, 610-612, 625, 626, 628,638, 1050, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.12.2016 станом на 11.05.2021 у розмірі 47306 грн. 81 коп. та судових витрат у розмірі 2270 грн. - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 11.08.2021.

Позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: 01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1-д, код ЄДРПОУ № 14360570, рахунок № НОМЕР_1 , МФО №305299.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Тітова