Справа № 496/4557/18
Провадження № 2/496/246/21
16 березня 2021 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Галич О.П.,
секретаря - Ткаченко В.М.,
представника позивача - Ногай Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу
відповідачів: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації відповідачів: АДРЕСА_1 ;
вимоги позивача: про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення
відповідачі - повідомлені належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явилися та відзив до суду не направили,
представник третьої особи - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
3. Представник позивача Ногай Д.С. у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обґрунтування викладені у позові.
4. Відповідач до суду відзив на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
5. Представник третьої особи не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності. (а.с. 53-54, 59-60 том 2).
6. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, шляхом надсилання судових повісток.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2018 року, цивільну справу № 496/4557/18, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П.
7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2018 року вказаний цивільний позов залишено без руху, надано позивачеві строк терміном в десять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої позовної заяви.
8. 23.11.2018 року до суду від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали суду щодо усунення недоліків.
9. Суддя оглянувши надані до суду документи встановив, що позивачем усунуті недоліки поданої заяви у відповідності до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 02.11.2018 року.
10. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 28.11.2018 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
11. Ухвалою суду від 12.02.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
12. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
13. Оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України) - шляхом надсилання повісток, в судове засідання не з`явилися без поважних причин, а позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
14. Судом встановлено, що 07.12.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №2189-н, відповідно до якого, банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 1 282 000 грн. (а.с. 7-11)
15. Відповідно до іпотечного договору, укладеного 13.12.2007 року, предметом іпотеки є житловий будинок без надвірних споруд та земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 13-19 том 1)
16. Відповідно до витягу про реєстрацію у державному реєстрі іпотек, на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 накладено обмеження у вигляді іпотеки іпотекодержателем ВАТ «Державний ощадний банк України» (а.с. 20 том 1)
17. Відповідно до розрахунку загальна заборгованість за договором № 2189-н станом на 01.10.2018 року становить 4 862 493,86 грн. (а.с. 21)
18. Відповідно додатку № 2 розрахунку загальної заборгованості за договором № 2189-н станом на 01.10.2018 року прострочені проценти за користування кредитом становлять 1 895 950.89 грн. та пеня - 907 730.74 грн. (а.с. 23-24 том 1).
19. Відповідно до додатку № 3 розрахунку загальної заборгованості за договором № 2189-н станом на 01.10.2018 року прострочений основний борг по кредиту становить 1 279 525.01 грн. та пеня- 701 179.81 (а.с. 25-26 том 1).
20. Відповідно до звіту щодо розрахунку сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, 3 % річних за несвоєчасне погашення відсотків складає 78 107.41 грн (а.с.26 том 1)
21. Як вбачається з рішення Біляївського районного суду від 17.03.2021 року позов ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом задоволено, стягнуто з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 1 773 883,52 грн., судовий збір 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а всього 1 775 703,52 грн. (а.с.27-29 том 1)
22. Згідно рішення від 14.01.2013 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії- Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитом № 2189-н від 07.12.2007 року та внесення змін задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитом станом на 26.11.2012 року, яка складає 650 894, 97 грн, яка складається із: прострочених процентів за користування кредитом за період з 07.10.2010 року по 26.11.2012 року - 433 437, 63 грн., пеня за період з 18.04.2011 року по 26.11.2012 року- 217 457, 34 грн. та судовий збір у розмірі 3219 грн. (а.с. 30-33 том 1)
23. 15.05.2013 року видано два виконавчих листа про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом станом на 26.11.2012 року- 650 894, 97 грн та судовий збір в розмірі- 3219 грн. (а.с. 34-35 том 1)
24. 15.08.2011 року видано два виконавчих листа про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 1 773 883,52 грн., судовий збір 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120 грн., а всього 1 775 703,52 грн. (а.с. 36-39 том 1)
25. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.12.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Зезик В.А., будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 . (а.с. 42-43 том 1)
26. Відповідно до витягу з державного реєстру правочинів від 13.12.2007 року, будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 . (а.с. 44 том 1)
27. Відповідно до договору купівлі-продажу від 13.12.2007 року земельна ділянка, площею 0.084 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 . (а.с. 45-46 том 1)
28. З довідки, виданої Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області 25.02.2019 року, вбачається, що до складу сім`ї входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 122 том 1)
29. В листі Головного управління ДПС в Одеській області від 22.11.2019 року зазначено, що відповідачі по справі мають реєстраційні номери облікових карток платників податків, а саме ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , РНОКПП- НОМЕР_3 , ОСОБА_7 , РНОКПП- НОМЕР_4 , ОСОБА_6 , РНОКПП- НОМЕР_5 . (а.с. 187 том 1)
V. Оцінка Суду.
30. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
31. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
32. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
33. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
34. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
35. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
36. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
37. Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
38. У рішенні від 14 липня 2020 року № 8-р/2020 (щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої та другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» Конституційний Суд України зазначив, що іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.
39. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Вказаний Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку»): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
40. Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЗУ « Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.
41. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.38 Закону України «Про іпотеку».
42. Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду є: реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (ст.39 Закону України «Про іпотеку»); продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (ст.38 Закону України «Про іпотеку»).
43. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
45. Тому Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону, має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
46. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
47. Пунктом 6.1 іпотечного договору передбачено, що Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет Іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу Зобов`язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання Строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов`язків, передбачених цим Договором та/або Договором про іпотечний кредит, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною (т.1 а.с. 17).
48. При цьому, у разі порушення Зобов`язання та/або умов договору та прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний надіслати іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушеного Зобов`язання, вимога про його виконання протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.
49. Відповідно до п. 6. 2 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким способом, не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку, в тому числі до Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в п. 6.6. цього договору.
50. За цим договором Іпотекодержатель має право від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу та/бо набути право власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань на підставі цього або укладеного Договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку, встановленому чинним законодавством.
51. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку». Положеннями ч. 1 ст. 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
52. Так, за змістом частин 1,2 статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
53. Статтею40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
54. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону «Про іпотеку». Відповідно до ч. 2 статті 39 цього Закону таке рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки.
55. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР.
55. За змістом ч. 3 статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного житлового приміщення.
56. Таким чином, за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК УРСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
57. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина друга статті 109 ЖК УРСР).
58. Відповідно до постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 роз`яснено, що при винесенні рішень суди повинні враховувати положення ст. 32 ЦКУ, ст. 177 СКУ та ст. 17 ЗУ «Про охорону дитинства», при цьому виходити з того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.
59. Суд враховує, що відповідачі набули право проживати у вказаному будинку як члени сім`ї власника іпотекодавця , а не як наймачі жилого приміщення за договором найму(оренди), тому їхні права користування житловим приміщенням є похідними від прав власника і відповідно такі права обмежуються у відповідності до обмежень, які встановлюються власнику разом з передачею майна в іпотеку, з усіма відповідними правовими наслідками. Таким чином, право проживання у такому будинку (який є предметом іпотеки, купленим за кредитні кошти, забезпечені цією іпотекою) є обмеженим і обтяженим обов`язком звільнити приміщення у разі звернення стягнення на таке майно.
60. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.
V. Розподіл судових витрат між сторонами.
Керуючись, ст. ст. 13, 76-81, 89, 95, 206, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 529,1049 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ЖК УРСР, суд -
1. Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - служби у справах дітей Біляївської районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення- задовольнити.
3. Виселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 . РНОКППНОМЕР_1 ); ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКППНОМЕР_6 ); ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППНОМЕР_3 ); ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ); ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКППНОМЕР_7 ); ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 РНОКППНОМЕР_5 ); ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 ) з жилого будинку АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку з місці проживання.
5. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
7. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
8. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
9. Повний текст рішення складено 26.03.2021 року.
Суддя О.П. Галич