Провадження № 2/522/5050/21
30 березня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Бойко А.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -
Позивач 14.07.2020 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Матеріальну шкоду оцінює у розмірі 58 513 грн., а моральну шкоду - 25 000 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.
Позовна заява мотивована тим, що у ніч на 28.05.2020 року приблизно о 01 годині квартиру позивача було затоплено водою. Затоплення сталося з вини власника квартири поверхом вище ОСОБА_2 . Моральну шкоду мотивує душевними стражданнями та неможливістю користуватися всіма благами та комфортами власної квартири. Відповідачка не йде на зустріч вирішити питання мирним шляхом.
Ухвалою суду від 17.07.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-денний строк для усунення недоліків позову.
Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 24.07.2020 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 17.08.2020 року.
У зв`язку з відсутністю відомостей про сповіщення відповідача про судовий розгляд, розгляд справи у судовому засіданні 17.08.2020 року було відкладено на 19.10.2020 року.
У судовому засіданні 19.10.2020 року протокольною ухвалою витребувано інформацію про ідентифікаційні дані відповідача, розгляд справи відкладено на 19.11.2020 року.
У судове засідання 19.11.2020 року учасники справи не з`явилися, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 26.01.2021 року.
З метою повторного сповіщення відповідача розгляд справи у судовому засіданні 26.01.2021 року було відкладено на 30.03.2021 року.
У судовому засіданні 30.03.2021 року представники позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, на підставі наступного.
Судом встановлено, що громадянин Республіки Іран ОСОБА_1 07.11.2019 року придбав квартиру АДРЕСА_1 , про що свідчить договір купівлі-продажу зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поляковою Т.Ю. за №3758.
З інформаційної довідки №215938483 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .
02.06.2020 року комісія в складі начальника виробничої дільниці №2 та двох майстрів дільниці склали акт обстеження квартири АДРЕСА_1 та встановили, що в ніч на 28 травня 2020 року приблизно 1 години порив шлангу біля бачка в приміщенні санвузла квартири АДРЕСА_2 , відбулося залиття нижче розташованої квартири №9 , а саме: затоплення стелі в житловій кімнаті 13.8 кв.м.: видно жовті потьоки, а також спостерігається зони відшарування штукатурного шару та численні тріщини різного розкриття і направлення. До залиття стеля в кімнаті була обшита пластиковою вагонкою.
Згідно висновку експертного дослідження №133/20 від 06.07.2020 року судового експерта ОСОБА_5 , розмір матеріальної шкоди, яка була завдана власнику квартири АДРЕСА_1 внаслідок залиття складає 58 513 грн.
Втім, вищевказаний акт обстеження від 02.06.2020 року не відповідає вимогам вказаних Правил, адже не містить відомостей про обсяги необхідного ремонту, про вартість пошкоджень, спричинених залиттям. Також акт не містить відомостей про осіб, які були присутні під час обстеження та інформацію про огляд квартири відповідачки. Вищевказаний акт обстеження також не затверджений начальником ЖКС "Порто-Франківський".
З огляду на невідповідність акту обстеження вимогам чинного законодавства він не приймається судом до уваги.
Згідно ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Позивачем не доказано, що винною особою у затопленні його квартири є ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у заподіянні шкоди, тобто залитті квартири ОСОБА_1 не доказана.
Щодо стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінив у розмірі 25 000 грн., суд відзначає наступне.
На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України).
За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.
Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.
Втім, вину ОСОБА_2 у залитті квартири позивача не доказано, про що вказано вище. Позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір моральних страждань.
Позивачу спричиняє моральних страждань наслідки залиття квартири, вина відповідача у залитті квартири не підтверджена, тому і відсутність підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача.
Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
За таких підстав, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення судових витрат з відповідача також не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 5, 15, 1166, 1167, 1187, 1190, 1196, 1200, 1201 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 258-259, 263-265, 268, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - залишити без задоволення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 01.04.2021 року.
Суддя: В.Я.Бондар