Справа № 159/5710/20
Провадження № 2/159/161/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря Посполітак Г.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про усунення перешкод користування майном шляхом зняття з реєстрації та виселення,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

06 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користування житловим будинком шляхом зняття з реєстрації та виселення.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що 03.01.1968 року власником житлового будинку АДРЕСА_1 , був її батько ОСОБА_6 .

В будинку були зареєстровані і проживали їх мама ОСОБА_7 , вона ОСОБА_1 та її брати.

Після смерті батька ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину прийняла їх мама, а всі інші спадкоємці відмовились від своїх спадкових прав. Отже, одноосібним власником стала її мама, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно від 24.07.2014 року.

Після відмови сплачувати витрати на утримання будинку відповідачами її мама ОСОБА_7 19.09.2016 року подарувала їй житловий будинок і вона з цієї дати стала одноосібним власником.

Позивач зазначила також, що в 2015 році, після чергової суперечки з приводу сплати коштів, відповідачі виселилися з будинку, закривши свої кімнати в яких проживали, а відтак з цього часу вона не має вільного доступу до них і відповідно позбавлена можливості ними користуватися та проводити ремонт.

Враховуючи ті обставини, що відповідачі не проживають в будинку з листопада 2015 року, однак не звільнили кімнати, в яких раніше проживали з посиланням на вимоги ст.ст.319, 391, 405, 406 ЦК України, ст.ст.150, 156, 157 ЖК УРСР, просить ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні її житловим будинком шляхом зняття з реєстрації місця проживання та виселення.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 06 листопада 2020 року.

12 листопада 2020 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області скеровано запит про місце реєстрації відповідачів.

19.01.2021 року отримано повідомлення про реєстрацію відповідачів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 21.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 22.02.2021 року. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

22.02.2021 року відкладено розгляд справи у зв`язку з неявкою відповідачів на 31.03.2021 року.

Позиція учасників судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги просили задовольнити з підстав викладених в позові. Не заперечували, що у випадку задоволення позову витрати пов`язані з сплатою судового збору та надання правничої допомоги залишити за позивачем.

Відповідачі в судовому засіданні, кожен зокрема, позов визнали та не заперечували проти його задоволення.

Враховуючи визнання відповідачами позову, суд відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку про підставність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Так, в судовому засіданні встановлено і цього не оспорюють сторони, що 16.09.2016 року ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

19 вересня 2016 року ОСОБА_7 відповідно до договору дарування подарувала ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0800 га., яка знаходиться за вищевказаною адресою.

Тобто, судом встановлено, що позивач є одноосібним власником нерухомого майна.

Відповідачі були зареєстровані у вказаному будинку відповідно 23.09.1986 року, 19.02.1988 року та 25.10.1988 року, як члени сім`ї колишнього власника житла.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку про те, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак, за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК УРСР слід дійти висновку, що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах: від 05 листопада 2014 року у справі N 6-158цс14, від 16 листопада 2016 року у справі N 6-709цс16.

Отже, з наведених вище підстав, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 141, 206, 247, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст.72, 150, 156 Житлового кодексу УРСР,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Усунути ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1 виданий Ковельським РВ УДМС України у Волинській області) перешкоди в користуванні житловим будинком в АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації місця проживання та виселення відповідачів: ОСОБА_3 , 1967 року народження (паспорт НОМЕР_2 виданий Ковельським РВ УДМС України у Волинській області), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт НОМЕР_3 виданий Ковельським РВ УДМС України у Волинській області), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (паспорт НОМЕР_4 виданий Ковельським РВ УДМС України у Волинській області), з вказаного житлового будинку.

Судові витрати та витрати на правничу допомогу залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено та підписано без його проголошення 05 квітня 2021 року.

Головуючий: В.О.Лесик