Номер провадження: 22-ц/813/2209/21
Номер справи місцевого суду: 501/2765/18
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 червня 2020 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2018 року засобами поштового зв`язку до Іллічівського міського суду Одеської області звернувся представник AT КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 (а.с. 2-26).

Позовні вимоги мотивовані тим, що 22.04.2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач зазначає, що за умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 7300,0 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитної картки у розмірі 30,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифів банку складає договір про надання банківських послуг.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 31.07.2018 року виникла заборгованість відповідача перед Банком в розмірі 116098,23 грн, з яких: 7295,15 грн - заборгованість за тілом кредиту; 108803,08 грн - заборгованість за відсотками за період з 22.04.2009 року по 29.09.2017року. Оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість за кредитом не погашає, позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.04.2009 року в розмірі 116098,23 грн та судовий збір - 1762,0 грн (а.с.2-5).

18 червня 2020 року рішенням Іллічівського міського суду Одеської області (головуючий - суддя Пушкарський Д.В.) позов акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за договором №б/н від 22.04.2009 року в розмірі 7295,15 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 110,65 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено (а.с. 213-219).

06 серпня 2020 року засобами поштового зв`язку представник AT КБ «ПриватБанк» - Крилова O.JI. направила апеляційну скаргу на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 червня 2020 року. Скаржник зазначає у апеляційній скарзі, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Скаржник зазначає, що суд не мав жодних підстав відмовляти у зазначених вище вимогах, оскільки сторонами було погоджено розмір відсотків за користування кредитом у підписаній відповідачем анкеті-заяві, таким чином, на думку апелянта, судом неналежно вивчено наданий документ. Апелянт зазначає, що погодження розміру відсоткової ставки в тексті анкети-заяви є належним доказом, наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 04.12.2019 року у справі №750/6058/17, 23.12.2019 року у справі № 572/1169/17, від 12.02.2020 у справі № 382/327/18-ц, від 26.02.2020 року у справі №355/1091/17, тому просить викликати представника позивача у судове засідання, скасувати оскаржуване рішення в частині незадоволених позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків по кредиту та задовольнити позовні вимоги в цій частині (а.с. 228-239).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційне провадження за скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18 червня 2020 року було відкрито в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок, зазначив суд першої інстанції, не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності, та унеможливив покладання на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.04.2009 року, яка заявлена позивачем та складається з заборгованості по пені за користування кредитом є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Також, суд першої інстанції врахував, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд першої інстанції, таким чином, дійшов до висновку, що наявні підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту (а.с. 213-219).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 квітня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем, ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №б/н, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку (а.с. 12 12 зворот).

Як вбачається з зазначеної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаної відповідачем, сторони погодили істотні умови договору, а саме - розмір процентів за користування кредитом (2,5% на місяць).

Відповідно до Довідки, наданої АТ КБ «ПриватБанк», між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір, за яким було надано кредитні картки, термін дії останньої липень 2017 року (а.с. 103).

Відповідно до Довідки про зміну кредитного ліміту остання зміна кредитного ліміту відбулась 03.12.2013 року і кредитний ліміт становив 7300 грн (а.с. 105).

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, тіло кредиту становить 7295,15 грн (а.с. 10).

Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за кредитом, а тому просив задовольнити позов в цій частині (а.с. 230).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Разом з тим, як вбачається з Виписки за договором №б/н станом на 29.04.2020 року, відповідач здійснювала користування кредитними картками до 05.04.2014 року (а.с. 187 зворот), а позов представником АТ «ПриватБанк» було подано 27.09.2018 року (а.с. 2).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву відповідач вказувала, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з даним позовом до відповідача, оскільки 22.04.2009 року банком відповідачці було видано банківську картку, строк дії якої складав три роки. Також відповідачка зазначила, що не отримувала нові картки від позивача після закінчення дії картки, яка була видана 22.04.2009 року. З огляду на це, відповідач просила суд першої інстанції застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 145-149).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

З огляду на вище зазначене, приймаючи до уваги, що останній платіж відповідачем було здійснено 05.04.2014 року, звернення до суду з позовом відбулося 27.09.2018 року, позовні вимоги обґрунтовані, проте відповідач просив застосувати строк позовної давності, апеляційний суд дійшов до висновку, що сплив строк позовної давності як до основної, так і до додаткових вимог, а тому є підстави для відмови у задоволенні позову.

Отже, враховуючи вище наведене, оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, апеляційний суд відповідно до ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, оскаржуване рішення суду першої скасовує та ухвалює нове, яким відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 18.06.2020 року скасувати, та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

06.08.2021 року м. Одеса