ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3718/21 Справа № 199/4695/20 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», де третя особа ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення грошових коштів, моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

04.11.2020 позивачем було подано заяву про зміну предмету позову, в якій ОСОБА_1 просив суд - визнати протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» з припинення газопостачання ОСОБА_1 до домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» за власний рахунок відновити ОСОБА_1 газопостачання до домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ; визнати протиправними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» з нарахування ОСОБА_1 вартості не облікованого об`єму природного газу у розмірі 64 828,58 грн.; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 вартість недовідпущеного об`єму природного газу за період з 01.09.2019 по 31.08.2020 у розмірі 5287,07 грн.; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8200 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14.08.2019 представниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» був складений акт про порушення ОСОБА_1 правил газопостачання, а саме наявність несанкціонованого газопроводу та відрізано газозваркою газову трубу для припинення газопостачання до домоволодіння позивача та складено акт про припинення газопостачання. 11.11.2019 АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» складено акт розрахунок у зв`язку із комісійним розглядом акту про порушення від 14.08.2019 №50-к, яким задоволено акт про порушення та розраховано вартість необлікованого об`єму природного газу у розмірі 64 828,58 грн. за період з 14.08.2017 по 13.08.2019. Проте, АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» не надано доказів на підтвердження факту порушення позивачем правил газопостачання.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення, яким позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, який мотивовано тим, що апеляційна скарга є безпідставною, а рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, тому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 28 серпня 2008 року зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , а отже є споживачем послуг, які надаються АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз».

Також встановлено, що власником домоволодіння АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , і на якого досі відкрито особовий рахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», оскільки позивач ОСОБА_1 ще не закінчив оформлення спадщини після ОСОБА_2

14 серпня 2019 року на адресу аварійно-диспетчерської служби надійшов дзвінок з повідомленням про витік газу.

Працівниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» було виявлено незаконне підключення до газорозподільної системи шляхом прихованих заходів, за допомогою штуцера та гумового шлангу, який ввів на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 .

З метою недопущення аварійної ситуації місце врізки обрізано за допомогою газоелектрозварки і припинено газопостачання за адресою - АДРЕСА_1 , що підтверджується прийняттям заявки від 14.08.2019, актами про порушення від 14.08.2019, наданими фотографіями, відеозаписом, актом про припинення газопостачання від 14.08.2019.

Встановлено згідно наданого позивачем рахунку на оплату необлікованого об`єма природного газу, складеного на підставі акту про порушення №51-к від 14.08.2019, що споживачу ОСОБА_2 нараховано суму збитків в розмірі 64 828,58 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на недоведеність та необгрунтованість позовних вимог, а також на те, що дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» цілком правомірні і правові підстави для задоволення позову відсутні.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те що, з матеріалів справи не вбачається доведення факту порушення позивачем правил газопостачання, а саме по собі виявлення представниками відповідача штуцера, врізаного в газорозподільну систему не свідчить про порушення саме позивачем правил газопостачання; безпідставність відмови у стягненні моральної шкоди; представниками відповідача допущено порушення процедури складання акту про порушення, тим самим не дотримано імперативних норм пункту 2 глави 5 розділу 11 Кодексу газорозподільних систем; судом не враховано, що відповідачем порушено порядок розгляду актів про порушення; фото та відеозапис на думку апелянта не доводять сам факт порушення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, виходячи з такого.

Безпідставними є посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не врахував, що під час складання акту про порушення № 51-к від 14.08.2019 р. представники відповідача припустились порушень, а саме: уповноважений представник відповідача непред`явив службове посвідчення; номери службових посвідчень представників відповідача не зазначені в акті; не має доказів, що споживачу повідомлено про його право внести зауваження та заперечення до акту; не встановлено особу, що підписала акт про порушення; у позивача та у відповідача різні примірники акту про порушення, що може свідчити про фальсифікацію доказів зі сторони відповідача.

Однак, згідно приписів підпункту 2 розділу 5 глави XI Кодексу ГРМ акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.

Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень (підпункту 2 розділу 5 глави XI Кодексу ГРМ).

Дійсно, в акті про порушення №51-к від 14.08.2019р., правильність складання якого поставлена позивачем під сумнів, не зазначені номери службових посвідчень представників відповідача.

Однак, акт про порушення є службовим документом, що підтверджує факт порушення, носієм доказової інформації про виявлені представниками Оператора ГРМ порушення споживачем вимог законодавства.

За приписами пункту 8 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо нього відповідне рішення.

За приписами пункту 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення.

При цьому, Кодекс ГРМ чітко регламентує за яких обставин акт про порушення вважається недійсним і, відповідно, не може братися до уваги як доказ. В інших випадках, акт вважаєтеся дійсним.

Відсутність в акті номерів службових посвідчень представників Оператора ГРМ є обставиною, яка свідчить про допущення відповідачем формальних порушень процедури складання такого акту, які призвели до дефекту його змісту.

Водночас, сам по собі зазначений позивачем дефект змісту акта не може спростовувати факт виявленого порушення, якщо цей факт відображено у сукупності інших доказів. Ані постанови НКРЕКП, ані Кодекс ГРМ, ані інші норми чинного законодавства України не визначають вказаний скаржником дефект змісту акта як такий, що має наслідком його недійсність. Допущення таких порушень з боку Оператора ГРМ не призводять до порушення прав споживача.

В даному випадку, повноваження представників відповідача були перевірені на засіданні комісії з розгляду актів про порушення та перевищення повноважень представників, що складали акт, встановлено не було.

Також, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не встановлено особу, що підписала акт про порушення з огляду на наступне.

В акті про порушення № 51-к від 14.08.2019р. стоїть підпис представника користувача ОСОБА_3 , яка під час виявлення правопорушення знаходилася на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та яка разом із позивачем проживає за вказаною адресою.

Згідно показань свідка ОСОБА_3 встановлено, що у день припинення газопостачання вона перебувала у свого чоловіка (цивільного, на той час) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , саме вона відчинила двері та впустила у двір представників АТ «Дніпрогаз», саме вона підписала акт про порушення № 51-к від 14.08.2019р. без зауважень та саме вона, увечері того дня, передала примірник акту позивачу.

Виходячи з наведеного, у розумінні підпункту 2 розділу 5 глави XI Кодексу ГРМ ОСОБА_3 є незаінтересованою особою, яка мала право підписувати вказаний акт про порушення від 14.08.2019 року, оскільки в даному випадку вона діяла в інтересах споживача - свого чоловіка (цивільного, на той час).

Отже, факт підписання акту про порушення незаінтересованою особою знайшов своє підтвердження.

Разом з тим, незазначення в акті застереження, що підпис від імені споживача здійснено його нареченою, також відноситься до формальних порушень, яке не впливає на суть виявленого порушення та не призводить до порушення прав споживача, зокрема, щодо його обізнаності до подій та обставин виявленого порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 619/431/17.

Враховуючи вищевикладене, формальне порушення процедури складання акту, не може свідчити про його недійсність та мати наслідком визнання протиправними дій АТ Дніпрогаз з нарахування ОСОБА_1 вартості необлікованого об`єму природного газу дійсним та правильним по суті рішенням комісії з розгляду актів про порушення.

Посилання апелянта на те, що споживач не був повідомлений про його право внести зауваження та заперечення до акту також не заслуговують на увагу, виходячи з того, що даний факт не підтверджений жодним доказом.

Крім того, в акті міститься рядок «Зауваження споживача (його представника) до цього Акта про порушення», поля якого повністю пусті. Таким чином, у разі якщо під час проведення перевірки представники відповідача не вірно, або неточно вказали будь-які відомості, споживач мав право зазначити про них, однак будь-яких зауважень не вказав. Так само споживач і не зазначив будь-яких недоліків, викладених в акті або відсутність обставин, які були зазначені в акті. Тим самим, споживач повністю підтвердив та погодився, що представники відповідача вірно вказали факти, викладені в акті стосовно виявленого порушення, та ним дотриманий порядок складання такого акту.

В апеляційній скарзі апелянт стверджує, що суд першої інстанції проігнорував факт порушення відповідачем порядку розгляду акту про порушення, а саме: відсутні докази на підтвердження факту направлення та вручення позивачеві примірників рішення (протоколу) комісії з розгляду актів про порушення від 11.11.2019 р., акту-розрахунку №1767 від 11.11.2019 року, рахунку на оплату необлікованого об`єму природного газу.

Однак, з такими доводами апелянта погодитись не можна, виходячи з наступного.

Пункт 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ визначає, що за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково) тощо. При задоволенні акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Також, відповідно до пункту 12 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.

Отже, визначений у пункті 11 глави 5 розділу XI Кодексу ГРМ порядок не передбачає вручення споживачу примірника рішення комісії з розгляду акту про порушення та акту- розрахунку, тому порушення відповідачем процедури проведення засідання по розгляду акту про порушення №51-к не вбачається.

В результаті задоволення комісією акта про порушення №51-к від 14.08.2019 р., був сформований рахунок на оплату необлікованого об`єма природного газу на суму 64828,58 грн, який 16.12.2019 р., разом із супровідним листом, був направлений споживачу рекомендованим поштовим відправленням. Але зазначений лист був повернутий до AT «Дніпрогаз» поштою 15 січня 2020 р., у зв`язку із збігом терміну зберігання (а.с. 137).

Потім, рахунок на оплату необлікованого об`єма природного газу на вимогу ОСОБА_1 був вручений йому - 30.06.2020р. під особистий підпис.

За таких обставин, відповідачем були додержані всі вимоги законодавства, а доводи скаржника є такими що спростовуються приписами Кодексу ГРМ та доказами наявними в матеріалах справи.

Щодо наявності в матеріалах справи доказів на підтвердження виявленого правопорушення слід зазначити наступне.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 14.08.2019 р. працівниками АТ «Дніпрогаз» при обстеженні газорозподільної системи, що проходить по АДРЕСА_1 , було виявлено витік газу на розподільному газопроводі-вводі до домоволодіння АДРЕСА_1 . Після чого, було здійснено виклик аварійної служби АТ «Дніпрогаз». Аварійно-диспетчерська служба, яка прибула за місцем виклику, після розкриття шару грунту, на глибині близько 1,2 м нижче рівня землі, виявила несанкціоноване підключення до підземного розподільного газопроводу діаметром 100 мм. Врізка (приєднання) до підземного газопроводу виконана за допомогою самовільно виготовленого штуцера, з`єднаного з газорозподільною системою та гумового шлангу, наповненого газом, який був приєднаний до штуцера та слідував під парканом по земельній ділянці споживача у напрямку будинку АДРЕСА_1 . Виявлений самовільно виготовлений штуцер врізаний в систему газопроводу свідчить про наявність самовільно під`єднаного газопроводу, за допомогою якого здійснювалось фізичне з`єднання з газорозподільною системою для відбору природного газу в обхід газового лічильника, з застосуванням прихованих заходів.

З метою усунення порушення та вжиття заходів безпеки - здійснено вирізання (механічне від`єднання) самовільно виготовленого штуцера.

Після чого, служба з експлуатації систем газопостачання АТ «Дніпрогаз» провела газозварювальні роботи і вжила заходів фактичного припинення газопостачання, про що складено акт № 3889-і від 14.08.2019 р.

Порушення, що було виявлено працівниками АТ «Дніпрогаз» за адресою: м. Дніпро, вул. Славгородська, буд. 68 було зафіксоване актом про порушення №51-к від 14.08.2019р., фото та відеозаписами.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Так, згідно фотознімків та відеозйомок, які долучено відповідачем та які було переглянуто в судових засіданнях, встановлено, що газопровід, до якого приєднано самовільно виготовлений штуцер, знаходиться у підземній частині за адресою: АДРЕСА_1 , а до штуцера приєднаний гумовий шланг, який слідує під парканом в напрямку будинку АДРЕСА_1 .

Одночасно, в матеріалах справи знаходиться заявка №499 від 14.08.2019р., що складена аварійно-диспетчерською службою, яка вирушала за місцем виклику та після розкриття шару грунту виявила несанкціоноване підключення до підземного розподільного газопроводу. В зазначеному документі зафіксований детальний опис виявленого порушення, у тому числі напрямок гумового шлангу. Заявка №499 від 14.08.2019р. підписана трьома представниками відповідача (аварійно-диспетчерської служби). Також, до вказаної заявки тими же представниками відповідача складено акт про порушення №51 від 14.08.2019 р. та викликано відділ інспектування для належної фіксації правопорушення, допущеного споживачами за вказаною адресою.

Вищенаведеним доказам у своїй сукупності судом першої інстанції надано належну оцінку.

Тож, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України, як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 05 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: В.С.Городнича

Судді: О.В. Лаченкова

М.Ю.Петешенкова