Справа № 629/1941/21
Номер провадження 2/629/823/21
16.08.2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Попова О.Г.,
за участю секретаря судового засідання Назарової В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лозова Харківської області у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно, -
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить перевести на неї право власності співвласника - боржника ОСОБА_2 на 1/2 частку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з передачею їй частки в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 у розмірі 121799,75 грн., без її виділу в натурі в об`єкті нерухомого майна - квартирі за вищевказаною адресою. Зазначає, що 03.07.2013 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області ухвалено рішення про стягнення з відповідача, що фактично перебував у місцях позбавлення волі, на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на місяць, починаючи з 29.04.2013 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем ВДВС Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, заборгованість по аліментах складає 121172,81 грн. Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2009 року, вони разом з відповідачем придбали кожен по 1/2 частині у особисту приватну власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно звіту (довідки) незалежного експерта вартість 1/2 частини вказаної квартири складає 121000,00 грн. Крім того, експертом зроблено висновок про неможливість виділити частку боржника із спільного майна. Вона неодноразово зверталася до відповідача з вимогою щодо продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу по аліментах у розмірі 121000 грн., однак відповідач жодним чином на вимоги не реагує. Іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, відповідач не має. За сукупності даних юридичних фактів, позивач має гарантоване законом право на звернення стягнення на частку боржника у майні, що є у спільній частковій власності, шляхом переведення на кредитора прав та обов`язків співвласника-боржника на 1/2 частку в зазначеній квартирі.
Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12.06.2013 року.
Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.07.2013 року по справі №629/1879/3-ц стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх вдів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на місяць, починаючи з 29.04.2013 року і до досягнення дитиною віку повноліття.

Постановою державного виконавця ВДВС Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області Обори І.М. від 05.08.2014 року відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №629/1879/13-ц, виданого 03.07.2013 року.

Згідно розрахунку заборгованості від 18.02.2021 року, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 12.11.2020 року складає 121172,81 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2009 року сторонам у рівних частках (по 1/2 частині) на праві приватної спільної часткової власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про найбільшу вірогідну ціну нерухомого майна, складеної суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , найбільш вірогідна сума грошей, яку міг би отримати власник 1/2 частини однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 22.03.2021 року, складає 121000 грн.

Позивач зазначає, що неодноразово зверталася до відповідача з вимогою щодо продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу по аліментах у розмірі 121000 грн., однак відповідач жодним чином не реагує на вказані вимоги.

Відповідно до статті 366 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Вищенаведене дає підстави суду вважати, що для задоволення позову відповідно до вимог ст. 366 ЦК України необхідно, щоб позивач пред`явила позов про виділ частки в натурі, а в разі неможливості такого виділу, що має визначити експерт, позивач має право вимоги до відповідача про продаж його частки з направленням суми виторгу на погашення боргу, а в разі відмови від цього можна звертатись до суду із таким позовом.

Як встановлено судом, матеріали справи не містять доказів, що позивач пред`являла вимоги до відповідача щодо продажу належної йому частки квартири та відповідач відмовився від такої пропозиції.

Крім того, позивач із вимогою про виділ частки в натурі до суду не зверталася, оскільки відповідних доказів на підтвердження даного факту суду не надано.

Також суд не може взяти до уваги посилання позивача про неможливість виділу частки боржника зі спільного майна, оскільки вказане посилання не підтверджується будь-якими належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.ст. 12,82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що вищенаведеного порядку позивачкою не дотримано, суд вважає, що її позов є передчасним.

Крім того, суд звертає увагу, що порядок стягнення аліментів визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 48 Закону України ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Порядок стягнення аліментів визначено статтею 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 2 цієї статті за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Таким чином виконання рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам має здійснюватись у примусовому порядку відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів, які регулюють здійснення виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.12,13,76-81,141,258-259,263,265,268,273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або уразі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених участині другійстатті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи також до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби(COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або)обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених ЦПК України),поновлює процесуальні строки, встановлені нормами ЦПК України, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя О.Г. Попов