Справа № 182/5059/20
Провадження № 2/0182/892/2021
10.08.2021 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів, -
Позивач 26.10.2020 року звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом (а.с. 3-7), просила суд визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею, за місцем її проживання, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, стягнути з відповідача судові витрати по справі.
Свої вимоги мотивує наступним.
Відповідач по справі, ОСОБА_2 з 07.10.2006 року по 07.05.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з її донькою, ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої з відповідача стягувалися аліменти на користь матері ОСОБА_5 , до моменту її смерті.
Після смерті ОСОБА_5 відповідач зареєстрував ОСОБА_6 у квартирі своєї матері, ОСОБА_7 , але дитина там ніколи не мешкала, а проживає в її квартирі за адресою - АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 з 2016 року проживала у її родині разом з нею та матір`ю, а з лютого 2020 року, коли померла мати ОСОБА_6 , проживала разом з нею та її молодшою донькою - ОСОБА_3 .
Вказана квартира належить їй на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1994 року, на даний час в ній мешкають вона, онука та її молодша донька - ОСОБА_3 , рідна тітка для ОСОБА_6 , яка допомагає їй виховувати онуку, підтримує її та онуку, допомагає останній у навчанні.
ОСОБА_6 навчається у 8-В класі Комунального закладу «НСШ І-ІІІ ступенів № 5», згідно інформації, наданої зі школи, онука характеризується позитивно, зарекомендувала себе як старанна учениця, батько дитини не цікавиться шкільним життям доньки, на батьківські збори не приходить.
ОСОБА_6 не бажає проживати з відповідачем, відчуває страх та занепокоєння, боїться його розмов, поглядів, дій, коли він знаходиться у стані сп`яніння, а відповідач, у свою чергу, не цікавиться донькою, у нього відсутні умови для її навчання та відпочинку.
Вказує, що за час проживання разом з нею, у онуки повернувся інтерес до життя, вона стала більш відкритою, більше посміхається, відновила заняття іноземною мовою, радиться багато в чому з нею та такою, любить їх, а вони її. Вона купує дитині усе необхідне для життя та навчання, тобто дитина повністю перебуває на її утриманні. Батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає, про життя доньки не цікавиться, не працює, живе як забажає.
Вона є пенсіонеркою, але має можливість працювати. Її донька, ОСОБА_3 , з якою вони проживають, працює, має дохід та матеріально допомагає їм, купує все необхідне. Вона має можливість утримувати та виховувати дитину в належних умовах як зараз так і в майбутньому. Вважає, що є необхідність визначити судом місце проживання онуки з нею, оскільки це захистить її інтереси та вказує, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки на даний час онучка повністю забезпечується нею.
Враховуючи вказані обставини вона звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву, у третьої особи Служби у справах дітей Нікопольської міської ради вмотивований висновок про доцільність чи недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою АДРЕСА_1 , за її місцем проживання (а.с. 50-52).
Копію зазначеної ухвали з доданими до неї документами було направлено відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (а.с. 49), у відповідності до вимог ч. 9 ст. 28 ЦПК України.
До суду повернувся конверт з копією зазначеної ухвали, як не вручений відповідачу у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.05.2021 року відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, Нікопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна, визначення місця проживання дитини та заміну сторони виконавчого провадження, повернуто уточнену позовну заяву позивачу (а.с. 102-103).
У судове засідання позивач не з`явилася, в матеріалах справи наявна її заява про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає (а.с. 90).
Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем реєстрації належним чином, до суду повернувся конверт з повісткою на 10.08.2021 року о 12-00 год. як не вручений у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 11). Судова повістка у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою.
Представник Служби у справах дітей Нікопольської міської ради, ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та прийняти рішення щодо встановлення місця проживання дитини разом з бабусею, щодо стягнення аліментів з батька. В іншому просив відмовити (а.с. 118).
Третя особа ОСОБА_3 також надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 117).
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Також суд зазначає, що згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2006 року, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.05.2014 року (а.с. 28, 30). У шлюбі у них народилася дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 29).
Мати дитини, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 31).
ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 17-18, 27-28).
Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_10 зареєстрована разом з батьком ОСОБА_2 за адресою - АДРЕСА_2 (а.с. 35) , але з 2016 року проживає без реєстрації за адресою - АДРЕСА_1 , разом з бабусею, ОСОБА_1 , що підтверджується Довідкою ОСББ «Ювілейний» від 30.08.2020 року (а.с. 8). Вказана квартира належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1994 року, виданого Державним нотаріусом Другої Нікопольської нотаріальної контори Новіковою Н. В. (а.с. 10).
Згідно копії Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 605206, виданої Міжрайонною Нікопольською МСЕК № 1 (а.с. 12), ОСОБА_1 встановлена безстроково ІІІ група інвалідності за загальним захворюванням, протипоказана важка фізична праця, довготривала хода.
Згідно Довідки про доходи від 02.09.2020 року, Довідки ОСББ «Ювілейний» від 31.08.2020 року, що маються в матеріалах справи, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності, отримує заробітну плату у ОСББ «Ювілейний» (а.с. 15-16).
Згідно Характеристики ОСББ «Ювілейний» від 30.08.2020 року, ОСОБА_1 характеризується за місцем проживання позитивно, скарг зі сторони сусідів не було (а.с. 14).
Судом також встановлено, що з ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 проживає її донька ОСОБА_3 (а.с. 22), яка допомагає позивачу у вихованні онуки, ОСОБА_3 працює, має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 23, 26).
Згідно характеристики наданої КЗ «Нікопольська спеціалізована школа І-ІІІ № 5» від 19.08.2020 року, ОСОБА_11 зарекомендувала себе як старанна учениця. За життя ОСОБА_5 , мама дівчинки, цікавилася справами доньки, регулярно відвідувала батьківські збори, створювала умови для виховання і навчання дитини. Батько не цікавиться шкільним життям доньки, на батьківські збори не приходив (а.с. 37).
Згідно висновку за даними експериментально-психологічного дослідження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного психологом КП «Нікопольська міська психоневрологічна лікарня» Нікопольської міської ради», ОСОБА_6 спілкується з обмеженим колом людей, переживає смерть матері, з якою були дуже довірливі відносини, проживає стан бідкання. Виражена відгородженість. Стресовий стан. Для ОСОБА_6 в системі міжособистих відношень найважливішу роль грає покійна мама (100% виборів), бабуся ОСОБА_1 (20 % виборів), тітка (сестра матері) ОСОБА_3 (15% виборів), батько в системі міжособистих відношень не згадується взагалі. Для ОСОБА_6 виявлений характер емоційних реакцій до бабусі ОСОБА_12 12 реакцій, що свідчать про взаємність відносин дівчинки і бабусі. До тітки ОСОБА_13 9 реакцій, до батька 4 реакції негативного характеру вихідних від дитини і жодної емоційної реакції, які приходять до дівчинки. Бабуся ОСОБА_1 до онуки дуже прив`язана, вони з покійною дочкою мешкали в одній квартирі. Мотиваційна лінія поведінки любов до онуки, турбота, створення умов психологічного та фізичного комфорту для дівчинки. Домінує стиль батьківського відношення «симбіоз». (а.с. 64).
Згідно повідомлення Служби у справах дітей Нікопольської міської ради, станом на 23.11.2020 року на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах в службі перебуває малолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для взяття дитини на зазначений облік є ухилення батька від виконання батьківських обов`язків. Мати дитини померла. Дитина мешкає у родині баби ОСОБА_1 .
Малолітня ОСОБА_4 перебуває на обліку комунального некомерційного підприємства «Нікопольський центр первинної медико-санітарної допомоги» За інформацією сімейного лікаря ОСОБА_1 займається вихованням та утриманням малолітньої дитини ОСОБА_4 , її батько ОСОБА_2 не водить дитину до лікаря та не цікавиться дитиною ОСОБА_1 утримує онуку, займається лікуванням, виконує всі рекомендації лікаря. Спеціалістами служби у справах дітей не проведено відповідну роботу з батьком дитини у зв`язку з небажанням спілкуватись зі спеціалістами служби у справах дітей.
За інформацією Нікопольського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, фахівцем із соціальної роботи складено оцінку потреб сім`ї та з`ясовано, що батько ОСОБА_2 , після смерті своєї колишньої дружини, залишив свою малолітню доньку ОСОБА_4 на бабу ОСОБА_1 та не виконує свої батьківські обов`язки. Батько зацікавленості до життя доньки не проявляє з травня 2014 року. На даний час службою проводиться систематична різноманітна робота з дитиною ОСОБА_14 , яка не бажає проживати з батьком однією родиною, що дає правові підстави констатувати факт того, що дитина опинилася в складних життєвих обставинах (встановлено під час співбесіди з дитиною, про що дівчинка написала власноручно) (а.с. 111).
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до статті 258 СК України передбачено, що баба і дід мають право на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх ,неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.
Відповідна норма відсилає нас до ст. 19 ЦК України, яка закріплює право на самозахист. Самозахист - це застосування особою, право якої порушено, засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.
Самозахистом є такий спосіб захисту права особи, відповідно до якого особа не звертається до суду чи іншого компетентного органу, який здійснює захист відповідного сімейного права.
Самозахистом в даному випадку може бути перешкоджання третім особам, які протиправно порушують сімейні права та інтереси внуків вчиняти такі діяння, наприклад, шляхом фізичного захисту із можливістю заподіяння шкоди порушнику.
Варто зазначити, що насамперед право на самозахист дитини надано батькам (ч. 1 ст. 154 СК України), тобто право на самозахист внуків, яким наділені дід і баба є додатковим способом захисту дитини, однак це не означає, що обидва суб`єкти права на самозахист дитини не можуть реалізовувати таке право одночасно.
У ч. 2 ст. 258 СК України передбачається право баби і діда на звернення за захистом прав та інтересі малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних повнолітніх внуків до спеціально уповноважених органів держави, які здійснюють такий захист. До них законодавець у СК України відносить органи опіки та піклування і суд. Більше того, виходячи зі змісту коментованої норми, дід і баба діють без спеціальних на те повноважень при здійсненні захисту внуків, тобто поряд із такими законними представниками дітей як батьки і особи, що їх замінюють, можуть діяти і баба з дідом.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява N 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Отже, як вбачається з вище встановлених судом обставин бабуся неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_1 створила належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, при цьому здоров`ям та навчанням дитини займається саме бабуся.
Згідно матеріалів справи судом не встановлено будь-яких обставин, які б перешкоджали батькові ОСОБА_2 виконувати свої батьківські обов`язки.
Матеріалами справи підтверджено негативне ставлення неповнолітньої ОСОБА_6 до батька та його байдужість до своєї доньки, а також прихильність дитини до бабусі та рідної тітки, які для дитини в системі міжособистісних відносин відіграють позитивну роль.
Згідно наданих ОСОБА_1 письмових доказів, будь-яких фактів, які унеможливлюють проживання онучки ОСОБА_4 в її родині не встановлено.
Вирішуючи питання щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , суд бере до уваги встановлену обставину того, що дитина не бажає проживати з батьком та що останній, у свою чергу, не бажає спілкуватися з дитиною, не виконує свої батьківські обов`язки. Також суд враховує емоційний стан дитини, що вона після смерті матері проходить стан бідкання, знаходиться в стресовому стані, має невротичні розлади, при цьому виявляє позитивні емоції до бабусі, ОСОБА_1 , потребує дбайливого підходу та стабільної обстановки, які в даному випадку може забезпечити дитині на належному рівні лише її бабуся, ОСОБА_1 .
Отже, на думку суду місцем проживання дитини слід визначити з бабою ОСОБА_1 , що необхідне в її найкращих інтересах, сприятиме особистісному та психоемоційному розвитку дитини у безпечному, спокійному та стабільному середовищі.
Крім того, суд зазначає, що проживання дитини з бабою, не звільняє батька від обов`язку по її утриманню до досягнення повноліття.
Відповідно до статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, передбачено,що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому винятку при стягненні твердої грошової суми не встановлено.
З метою посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів у Сімейному кодексу України визначено, що розмір аліментів на одну дитину має складати 1/4 частину заробітку (доходу) платника аліментів.
Конституція України в статті 48 встановлює право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Основний Закон України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51), у той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51).
Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються.
Судом встановлено, що починаючи з 2020 року неповнолітня ОСОБА_6 повністю знаходиться на утриманні баби та рідної тітки, відповідач ОСОБА_2 будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частина від заробітку та доходів щомісячно до досягнення нею повноліття, що відповідає інтересам дитини та не порушує права відповідача.
Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Таким чином, суд вважає, що аліменти слід стягнути з відповідача саме на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому відповідно до статті 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову з 07.09.2020 року.
Відповідно до статті 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81,82, 89,141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області та ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів задовольнити частково.
Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з бабусею ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що народився у м. Нікополі Дніпропетровської області, аліменти на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно з 07.09.2020 року та до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судового збору 840 грн. 80 коп. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 19.08.2021 року.

Суддя: О. В. Рунчева