Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 2-4085/09
Провадження №6/433/80/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря судового засідання Цимбалюк С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Троїцьке цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

В С Т А Н О В И В:

До Троїцького районного суду Луганської області надійшла вищевказана заява, в обгрунтування якої зазначено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 24.03.2011 по справі № 2-4085/09 позовні вимоги АТ «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК» задоволені в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2113 від 13.02.2008 в сумі 347244,77 грн. та судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справі у розмірі 30,00 грн. На виконання рішення Жовтневого районного суду м. Луганська Троїцьким районним судом Луганської області 05.05.2020 був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений стягувачем до виконання, що стало наслідком відкриття двох виконавчих проваджень. Заявники вважають виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню оскільки через шість місяців після ухвалення Жовтневим районним судом м. Луганська рішення на користь АТ «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК», 23.12.2011 між ОСОБА_2 та банком було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки від 13.02.2008, відповідно до якого іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя , що випливають з кредитної угоди № 2113 від 13.02.2008. Відповідно до кредитної угоди іпотекодержатель при виконанні боржником певних її умов надає боржнику кредит у розмірі 210415,00 грн. на умовах, визначених кредитною угодою, граничним терміном повернення 22.12.2016 зі сплатою 20% річних. Таким чином сума боргу зазначена у рішенні Жовтневого районного суду м. Луганська від 24.03.2011 зменшилася на 175277,68 грн. При цьому, ОСОБА_2 в період з січня 2012 року по червень 2014 року здійснювала щомісячну оплату кредиту. Отже, оскільки після ухвалення судом рішення, із урахуванням додаткових угод та сплачених боржниками квитанцій, сума боргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суттєво зменшилася, тому наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заявники в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву з проханням розглянути дану справу без їх участі, на задоволенні заяви наполягають.

ПАТ «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК» в судове засідання свого представника не направили, причину неявки до суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до такого висновку.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Луганська від 24 березня 2011 року по справі № 2-4085/09 позовні вимоги АТ «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК» задоволені в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2113 від 13.02.2008 в сумі 347244,77 грн. та судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справі у розмірі 30,00 грн. (а.с. 22-23).

На виконання рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 24.03.2011, Троїцьким районним судом Луганської області 05 травня 2020 року був виданий виконавчий лист (а.с. 21).

29 травня 2020 року Головним державним виконавцем Луганського МВДВС СМУ МЮ (м. Харків) винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 62199526 та ВП № 62199575 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4085/09, виданого 05.05.2020 Троїцьким районним судом Луганської області (а.с. 17-18, 19-20) .

Заявники вважають виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню оскільки через шість місяців після ухвалення Жовтневим районним судом м. Луганська рішення на користь АТ «УКРАЇНСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНИЙ БАНК», 23.12.2011 між ОСОБА_2 та банком було укладено договір про внесення змін до договору іпотеки від 13.02.2008, відповідно до якого іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя , що випливають з кредитної угоди № 2113 від 13.02.2008. Відповідно до кредитної угоди іпотекодержатель при виконанні боржником певних її умов надає боржнику кредит у розмірі 210415,00 грн. на умовах, визначених кредитною угодою, граничним терміном повернення 22.12.2016 зі сплатою 20% річних. Таким чином сума боргу зазначена у рішенні Жовтневого районного суду м. Луганська від 24.03.2011 зменшилася на 175277,68 грн. При цьому, ОСОБА_2 в період з січня 2012 року по червень 2014 року здійснювала щомісячну оплату кредиту. Отже, оскільки після ухвалення судом рішення, із урахуванням додаткових угод та сплачених боржниками квитанцій, сума боргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суттєво зменшилася, тому наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" (надалі - "Закон") підлягають примусовому виконанню рішення в тому числі на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Згідно з положеннями ст. 432 ЦПК України, суд, визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом норми ст.432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

При цьому словосполучення «або з інших причин», застосоване у гіпотезі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом (статті 599-601,604-609 ЦК України).

При цьому, зміст ч.2 ст.432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є, зокрема, припинення обов`язку боржника, яке мало місце поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

У даній справі судом не встановлено, передбачених діючим законодавством підстав для визнання виконавчого листа у справі № 2-4085/09, де боржниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , таким, що не підлягає виконанню, оскільки часткова сплата заборгованості не свідчить про добровільне виконання зобов`язання, а є підставою у разі повного погашення боргу, для закриття виконавчого провадження Відділом ДВС, де перебуває на виконанні вказаний вище виконавчий лист.

Отже, матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може мати місце, коли зобов`язання припиняється внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження. Тому, рішення суду в даному випадку підлягає виконанню.

Крім того, часткова сплата заборгованості заявниками була здійснена не на виконання рішення суду, а на погашення кредиту з урахуванням додаткової угоди.

Виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-4085/09 від 05.05.2020, виданого Троїцьким районним судом Луганської області, щодо стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь АТ «Український інноваційний банк» заборгованість за кредитним договором № 2113 від 13.02.2008 в сумі 347244,77 грн. та судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 1700,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справі у розмірі 30,00 грн., відкриті 29 травня 2020 року та на даний час знаходяться на стадії примусового виконання.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-XIV) є закінчення виконавчого провадження.

Тобто часткове виконання судового рішення не призводить до припинення зобов`язання боржника, оскільки зобов`язання має бути абсолютно виконано для закриття виконавчого провадження.

Крім того, рішення Жовтневого районного суду м. Луганська від 24.03.2011 заявниками не оскаржувалося.

Таким чином, передбачених Законом № 606-XIV обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не вбачається, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 211, 258, 261, 273, 354-355, 432 , п.п. 17.2, п.п.17 п.1розділу ХІ "Перехідні положення" ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА ІННОВАЦІЙНА КОМПАНІЯ», про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Троїцький районний суд Луганської області до Луганського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С.Певна