Справа № 462/2638/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 22-ц/811/3838/20 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

за участі секретаря: Сеньків Х.І.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність головного державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макухіної Ірини Вікторівни, скасування постанови від 27.05.2020 року про закінчення виконавчого провадження №61675179 та скасування акту державного виконавця від 06.04.2020 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Залізничного районного суду міста Львова із скаргою на протиправні дії та бездіяльність головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м.Львові Макухіної Ірини Вікторівни, скасування постанови від 27 травня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №61675179 та скасування акту державного виконавця від 06 квітня 2020 року.

Просив суд визнати протиправними дії головного державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макухіної Ірини Вікторівни у виконавчому провадженні №61675179, скасувати постанову головного державного виконавця Залізничного відділу Державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Макухіної Ірини Вікторівни від 27 травня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №61675179 та скасувати акт державного виконавця від 06 квітня 2020 року.

Свої вимоги мотивував тим, що 23 червня 2020 року отримав копію постанови головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м.Львів) - Макухіної І.В. від 27 травня 2020 року про закінчення виконавчого провадження №61675179, в якому вона посилається на акт державного виконавця від 06 квітня 2020 року щодо виконання судового рішення.

Проте, копії акту від 06 квітня 2020 року не отримав, свого підпису на такому він не ставив.

Крім того, на сьогоднішній день рішення суду у справі №462/2638/15-ц не виконано в повному обсязі, оскільки не демонтоване усе домофонне обладнання, а саме не знято деталі домофонного обладнання на вхідних дверях під`їзду, дверній рамі, електричний кабель із розгалуженням по квартирах.

В зв`язку з наведеним, просив скаргу задовольнити.

Також заявником подано суду фотокопію із зображенням кронштейнів для кріплення магнітної пластини, механізму відкривання - закривання дверей.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2020 року у задоволені скарги ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Макухіної І.В., скасування постанови від 27 травня 2020 року про закінчення виконавчого провадження та скасування акту державного виконавця від 06 квітня 2020 року - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи скарги, а саме те, що скаржник не отримав копію акту державного виконавця від 06 квітня 2020 року, такий був складений за відсутності стягувача та без його підпису, чим порушено його права як стягувача.

Зазначає, що суд першої інстанції проігнорував фото докази невиконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2016 року, а саме не виконано демонтаж усіх деталей гомофонного обладнання.

Звертає увагу на те, що ухвала Залізничного районного суду м. Львова від 26 червня 2020 року, на яку посилається суд першої інстанції в оскарженій ухвалі не набрала законної сили та перебуває в апеляційному провадженні.

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити в повному обсязі.

18 березня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з загостренням епідеміологічної ситуації по COVID -19/

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи предмет спору, складність справи, необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, а також те, що адаптивний карантин не є перешкодою для прибуття в суд ( що узгоджується із постановою Верховного Суду від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19) колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання та проводити розгляд справи без участі ОСОБА_1 .

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 18 березня 2021 року, є дата складення повного судового рішення - 12 квітня 2021 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як вірно встановив суд першої інстанції, рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04 серпня 2016 року у справі № 462/2638/15-ц за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ТзОВ «Домофон. Інжиніринг. Охорона» та ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про визнання дій неправомірними, демонтаж домофону, заборону встановлення домофону та відшкодування матеріальної і моральної шкоди ухвалено: позов - задовольнити частково, зобов`язати ТзОВ «Домофон. Інжиніринг. Охорона» та ОСОБА_4 демонтувати домофонне обладнання у під`їзді №2 по вул. Широкій, 73 у м. Львові , стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 500 грн. моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 500 грн. моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 300 грн. моральної шкоди; у задоволені решти позову відмовити.

24 лютого 2020 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 462/2638/15 про зобов`язання ТОВ «Домофон. Інжиніринг. Охорона.» та ОСОБА_4 демонтувати домофонне обладнання у під`їзді №2 по вул. Широка, 73 у м. Львові (арк.спр.101).

24 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Залізничного ВДВС у м. Львові із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа №462/2638/15-ц (арк.спр.102).

30 березня 2020 року постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Макухіною І.В. відкрито виконавче провадження № 61675179 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 462/2638/15-ц (арк.спр.72).

Копію постанови надіслано скаржнику для відома (арк.спр.104).

27 травня 2020 року головним державним виконавцем Макухіною І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №61675179 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження») (арк.спр.2).

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 342/158/17 зазначається, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 червня 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на протиправні дії та бездіяльність старшого державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мацьківа А.О., скасування постанови від 21 квітня 2020 року про закінчення виконавчого провадження та скасування акту державного виконавця від 06 квітня 2020 року відмовлено. Ухвала суду набрала законної сили.

Згаданою ухвалою також встановлено, що при вході за адресою вказаною у виконавчому документів: м. Львів вул. Широка, 73, під`їзд № 2 з метою перевірки виконання рішення суду, домофонне обладнання демонтовано, про що складено акт державного виконавця від 06 квітня 2020 року. Таким чином, дана обставина є преюдиційною та не потребує доведення.

Беручи до уваги, що 30 березня 2020 року постановою головного державного виконавця Залізничного ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ Макухіною І.В. відкрите виконавче провадження № 61675179 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 462/2638/15-ц виданого 24 лютого 2020 року Залізничним районним судом м. Львова про здійснення демонтажу домофонного обладнання, судом встановлено, що судове рішення виконане, про що винесена постанова про закриття виконавчого провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні будь-які докази, які б свідчили саме про протиправну дію чи бездіяльність головного державного виконавця Макухіної І.В, під час примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.