Провадження №: 2/755/6408/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

"11" серпня 2021 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., перевіривши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

04.08.2021 р. до Дніпровського районного суду міста Києва через «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

05.08.2021 р. в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В.

06.08.2021 р. ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та одночасно направлено запит до ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

11.08.2021 р. на адресу суду з надійшла відповідь про відсутність в ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» реєстрації місця проживання відповідача у м. Києві.

Перевіривши матеріали позовної зави та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, подана з порушенням правил про підсудність та положень Закону України «Про міжнародне приватне право».

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом, просить розірвати з відповідачем ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований 02 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1293.

На обґрунтування даного позову позивач вказує, що спільних дітей від шлюбу вони з відповідачем не мають, разом не проживають з січня 2021 року. З відповідачем було укладено шлюбний договір від 01.12.2015 р., згідно з п.24 якого сторони домовились, що спір щодо припинення шлюбу вирішується українськими судами та згідно українського законодавства.

Як убачається з позовної заяви та доданих до неї документів відповідач є громадянином Республіки Ірак. Згідно даних, отриманих на запит суду відповідач зареєстрованим у місті Києві не значиться. Відомостей про те, чи отримував відповідач посвідку на постійне місце проживання в Україні, матеріали позовної заяви не містять. Згідно долученої позивачем Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3004-, позивач ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа - з 02 серпня 2021 року та її фактичне місце проживання значиться за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів про фактичне місце проживання подружжя до фактичного припинення шлюбних відносин, до позовної заяви не додано.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон № 2709-IV) іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм, зокрема, хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 2 Закону № 2709-IV цей Закон застосовується до таких питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема, підсудність судам України справ з іноземним елементом.

Відповідно до статті 63 Закону № 2709-IV припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Визначаючи підсудність справ судам України слід керуватися загальними правилами, визначеними у статті 76 Закону № 2709-IV.

Згідно із статтею 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; 2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; 3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; 4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; 5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; 6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; 7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; 8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; 9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; 10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; 11) якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; 12) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Під час розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтями 27, 28 ЦПК України.

Згідно із частиною другою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини другої статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до частини десятої статті 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Згідно пункту п`ятого Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до таких висновків.

Оскільки позивач є громадянкою України, а відповідач громадянином іншої країни, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою «іноземний елемент», а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу та наслідків розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України «Про міжнародне приватне право», з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва, позивач посилається на те, що вона проживає в Дніпровському районі міста Києва за адресою: АДРЕСА_2 , що знаходиться в межах юрисдикції Дніпровського районного суду міста Києва. При цьому, згідно Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичне проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою значиться лише з 02 серпня 2021 року, в той час як шлюбні відносини між сторонами фактично були припинені з січня 2021 року.

Долучена до матеріалів позову довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 02 серпня 2021 року не дає суду підстав вважати, що за вказаною адресою подружжя проживало у період з грудня 2015 р. по січень 2021 р. і унеможливлює підсудність даного позову Дніпровському районному суду міста Києва відповідно до частини десятої статті 28 ЦПК України.

Немає підстав для визначення підсудності даного позову Дніпровському районному суду міста Києва і відповідно до частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки згідно п.24 наданого шлюбного договору передбачено вирішення українськими судами усіх можливих спорів між сторонами щодо укладення, дійсності, виконання, зміни та припинення шлюбного договору, а не спору про розірвання шлюбу. Угоди про підсудність справи про розірвання шлюбу з іноземним елементом судам України позивачем до матеріалів позову не долучено.

Таким чином, звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва з даним позовом, позивачу слід надати суду належні докази на підтвердження того, що вони з відповідачем проживали за вказаною у позові адресою. В іншому випадку позивачу слід долучити до позову угоду про визначення сторонами підсудності даного позову судам України для подальшого визначення підсудності даного позову та оформити позовну заяву відповідно до Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги у цивільних справах, щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 року за № 573/15264.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених статтями 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про міжнародне приватне право», статтями 175, 185 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання суду належним чином оформленої позовної заяви з викладенням позовних вимог з урахуванням статтей 175, 177 ЦПК України, та наведенням відповідного обґрунтування.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Коваленко