Дата документу 22.03.2021 Справа № 319/833/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 319/833/20 Головуючий у 1 інстанції Ходько В.М.
Провадження №22ц/807/874/21 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначала, що 28 вересня 2001 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, від якого у них народилась дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, 28 вересня 2010 рок шлюб між сторонами розірвано, донька ОСОБА_3 залишилась проживати з позивачем, перебувала на утриманні ОСОБА_1 .

Позивач зазначала, що з 01 вересня 2019 року ОСОБА_3 навчається у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, на денній формі навчання. Плата за навчання становить 16500 грн.

Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на денній формі навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення із дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку - залежно від того, яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 06 жовтня 2020 року і до припинення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 840,80 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції принципів об`єктивності та неупередженості. Так, посилання суду не відсутність у позовній заяві обґрунтування необхідності утримувати повнолітню доньку чи наявність у неї потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням, вид та розмір витрат пов`язаних з цим, є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 у позові зазначено, про оплату за навчання доньки, яка складає 16500 грн. в рік. Також у відповіді на відзив нею зверталась увага суду на п. 3 ст. 181 СК України, що аліментами є кошти на утримання дитини, з цього виходить, що це не лише кошти на навчання, а на утримання в цілому, що включає в себе: одяг, харчування, побутові потреби, плата за проїзд, проживання, ремонт житла, комунальні послуги, ліки (так як не виключені випадки захворювання), вимоги навчального закладу передбачають дотримання дрес-коду, що потребує значних додаткових витрат. Крім того, переведення студентів на дистанційне навчання потребує додаткових витрат на технічне забезпечення навчання в режимі онлайн, а саме ноутбук, забезпечення мережею Інтернет, додаткові витрати на забезпечення мобільним зв`язком, а також плата за відвідування додаткових уроків з англійської мови.

Скаржниця зазначає, що запропонована фіксована сума відповідачем у розмірі 1300 грн. в місяць взагалі нічим не обґрунтована та прийнята була судом до уваги. Крім того, судом було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, оскільки відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, проте від неї, як від позивача такої заяви не надходило. Таким чином, судом не враховано висловлену в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 490/4522/16-ц правову позицію (про те, що суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів).

Доводи Відповідача про наявність на його утриманні непрацездатної матері та необхідність матеріально піклуватись про свою працездатну дружину, яка працює, судом першої інстанції прийнято до уваги без жодних доказів, які б підтверджували цей факт.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 , просить рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2020 року скасувати та постановити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Відповідно п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 3 цієї статті, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що предметом спору є стягнення аліментів, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги, відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється без повідомлення сторін.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 20 січня 2021 року в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Скориставшись своїм правом, ОСОБА_2 , надав відзив на вищезазначену апеляційну скаргу, в якій зазначає про безпідставність її доводів. Так, скаржниця в апеляційній скарзі посилається на розмір заробітної плати відповідача, яка в два рази більше ніж заробітна плати позивача, проте не зазначає, що з ОСОБА_2 утримуються аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх доходів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, ОСОБА_2 змушений матеріально піклуватися про свою дружину та матір похилого віку, яка проживає окремо та хоч і отримує пенсію, але її розміру не достатньо для нормального проживання при сьогоднішньому щоденному зростанні цін на продукти харчування та плату за комунальні послуги. Посилання в апеляційній скарзі на дистанційне навчання ОСОБА_2 вважає безпідставним, оскільки, навпаки, воно орієнтоване на самоосвіту студента, яку можна поєднувати з підробітком. Крім того, дистанційне навчання не потребує спеціального обладнання, а тому, стягнута сума у розмірі 1300 грн. щомісячно, є обґрунтованою, та складає більше половини прожиткового мінімуму. З огляду на наведені обставини, ОСОБА_2 просить залишити рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2020 року без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Положеннями частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи наступні обставини.

28 вересня 2001 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

З копії свідоцтва про народження вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 8).

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано 28 вересня 2010 року (а.с. 7).

Заочним рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2010 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини заробіток (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно,починаючи з 04 жовтня 2010 року і до досягнення її повноліття (а.с. 36).

Вбачається також, що у Більмацькому районному ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження щодо виконання судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів у розмірі ј частини заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитини відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 38).

12 червня 2018 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_2 (а.с. 33).

13 серпня 2019 року Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ (далі виконавець) та ОСОБА_1 (далі замовник) уклали договір № ЮФ/180д/19 про надання освітніх послуг для ОСОБА_3 , (далі одержувач), відповідно до умов якого виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: здійснити навчання одержувача за денною формою для здобуття освітнього ступеню бакалавр в термін з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 66000 грн., за календарний рік 16500 грн. (а.с.10).

Згідно довідки з навчального закладу від 02 жовтня 2020 року № 5337 ОСОБА_3 у 2019 році вступила до Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ та зарахована з 01 вересня 2019 року; на теперішній час навчається на 2-му курсі денної форми навчання юридичного факультету на контрактній основі і стипендією не забезпечується (а.с.13).

З довідки від 01 жовтня 2020 року № 01-12/557 вбачається, що ОСОБА_1 працює в управлінні соціального захисту населення Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області (а.с. 12). Дохід ОСОБА_1 за період з січня по вересень 2020 року склав 80949,73 грн. (16).

ОСОБА_2 працює в Головному управлінні державної служби надзвичайних ситуацій України у Запорізькій області на посаді старшого водія, його заробіток за період з січня по жовтень 2020 року склав 155485,61 грн., з якого утримано податки в сумі 25994,65 грн. та аліменти 29 966,30 грн. (а.с.34).

Між сторонами виникли правовідносини щодо утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання та стягнення додаткових витрат, понесених позивачем до досягнення донькою повноліття.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з часткового визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, та те, що на утриманні відповідача перебуває непрацездатна мати і неповнолітній син, зокрема він сплачує на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) боржника щомісяця, відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі та зобов`язаний матеріально підтримувати дружину, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважав за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, у зв`язку з продовженням навчання у розмірі 1300 грн. щомісячно, на час її навчання починаючи з дня подачі позову, але не більше як до досягнення нею 23 років, що відповідатиме потребам доньки у допомозі батька та можливостям останнього надавати таку допомогу.

З зазначеним висновком суду, колегія суддів погоджується не в повному обсязі.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Вказана норма встановлює обов`язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадок, коли дитина продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до норм ст. 181 Сімейного кодексу України спосіб стягнення аліментів у частці від доходу або у твердій грошовій сумі, визначається за вибором одного з батьків з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання в частці від заробітку (доходу) відповідача.

Заяв про зміну способу стягнення аліментів (у твердій грошовій сумі) від позивача не надходило.

При цьому суд позбавлений права самостійно визначати спосіб стягнення аліментів. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 490/4522/16-ц.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та фактично вийшов за межі заявлених позовних вимог.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Згідно із положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі, сплачує аліменти в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на повнолітню доньку, що продовжує навчання, апеляційний суд виходить з того, що донька сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, ураховує обов`язок обох батьків у наданні матеріальної допомоги дитині на час її навчання, а також те, що відповідач сплачує аліменти на іншу дитину, та вважає справедливим і достатнім стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, що встановить баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та права повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.

Крім того, посилання ОСОБА_2 на те, що на його отриманні також знаходиться його мати ОСОБА_8 , яка за період з січня 2020 року по жовтень 2020 року отримала пенсію у розмірі 28863,70 грн. (а.с. 35), не приймаються колегією суддів, оскільки факт саме перебування ОСОБА_8 на утриманні ОСОБА_2 не підтверджено жодними доказами.

При цьому позивачем також не надано доказів, які б свідчили про спроможність відповідача надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки у розмірі ј частки його заробітку (доходу), та необхідності визначення такого розміру.

Крім того, колегія суддів зазначає, посилання ОСОБА_1 в прохальній частині позовної заяви на те, що розмір аліментів повинен бути не більше десяти прожиткових мінімумів суперечить положенням матеріального закону.

Статтею 6 СК України встановлено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи на період її навчання.

Розмір аліментів на повнолітню дитину, відповідно до ст. 200 СК України визначається без зазначення мінімального розміру для дитини відповідного віку. Визначення мінімального розміру аліментів відповідно до частини другої статті 182 СК України 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не може застосовуватись при призначенні аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись.

З огляду на наведені обставини, рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2020 року підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на час її навчання, починаючи з 06 жовтня 2020 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 10 грудня 2020 року - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на час її навчання, починаючи з 06 жовтня 2020 року до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 22 березня 2021року.

Головуючий:

Судді: