ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5933/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2021 р.Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просила стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на її користь матеріальну шкоду на відновлення пошкодженого автомобіля в розмірі 31 127,16 гривень та моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень; стягнути з ОСОБА_4 на її користь моральну шкоду в розмір 5 000 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 грудня 2016 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Міtsubіshі Pаjero», номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, перебуваючи на автомобільній стоянці по вулиці Ревуцького, 16 «а» у місті Києві, здійснив наїзд на автомобіль «Аudi Q7», номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , чим завдав майнову шкоду в сумі 31 127 грн. 16 коп., яку добровільно відшкодувати відмовляється.

На час дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 , як власника автомобіля «Міtsubіshі Pаjero», номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів серії ДЦВ № 0086917 від 25 лютого 2017 року зі строком дії договору до 24 лютого 2017 року та з лімітом відповідальності 100 000 грн. 00 коп. й «нульовою» франшизою. Враховуючи відмову відповідачів відшкодувати завдану шкоду, позивач звернулась до суду з позовом.

Ухвалою суду від 15.01.2019 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.07.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування матеріальної шкоди, закрито.

Ухвалою суду від 07.07.2021 провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, закрито.

Через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позву, посилаючись на те, що договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АЕ 6614193), Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено виплати моральної шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу, пов`язаного з його відновлювальним ремонтом страховиком.

В судовому засіданні, призначеному на 07.07.2021 року представник позивача ОСОБА_7 уточнені позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях та просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 грудня 2016 року ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Міtsubіshі Pаjero», д.н. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухаючись заднім ходом на території автомобільної стоянки по вулиці Ревуцького, 16 «а» у місті Києві, здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Аudi Q7», д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , в результаті чого автомобілю позивача завдано механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 , як власника автомобіля «Міtsubіshі Pаjero», д.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів серії АЕ/6614193 від 25 лютого 2016 року зі строком дії договору до 24 лютого 2017 року та з лімітом відповідальності 100000 грн. й «нульовою» франшизою.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначає, що ні ОСОБА_3 , ні НАСК «Оранта» не бажають досудово відшкодувати спричинену йому майнову шкоду і довготривало завдають йому моральної шкоди, яка полягає в психологічних переживаннях за долю свого пошкодженого автомобіля, витрату свого особистого часу на відвідування різних установ з метою поновлення свого порушеного права, а також позбавлено власника можливості протягом тривалого часу використовувати автомобіль за призначенням. Також була вимушена вживати заходи для відшкодування завданої матеріальної шкоди, що призвело до змін способу її життя, моральних та фізичних страждань.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 261 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач просив відшкодувати йому моральну шкоду у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а тому і правових підстав для виплати страховиком позивачу моральної шкоди немає.

Поряд з цим, частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено достатньо доказів на підтвердження підстав для покладення на відповідача відповідальності за моральну шкоду, отриману ОСОБА_2 .

Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи що обставини, на які посилаються позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77-83, 89, 95, 141, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА