РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі :

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Кравчук А.М.,

з участю сторін провадження:

представника позивача адвоката Чайки О.Ф.,

представників третіх осіб ОСОБА_1 , Захарченко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, релігійна організація «Релігійна громада «Свято-Різдво-Богородична Православної Церкви України» с. Сусваль Володимир-Волинського району, про визнання недійсним Протоколу № 2 загальних зборів юридичної особи з кодом ЄРДПОУ 35655164 «Свято-Різдво-Богородична громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району,-

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2020 року адвокат Чайка О.Ф. в інтересах позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсним Протоколу № 2 загальних зборів юридичної особи з кодом ЄРДПОУ 35655164 «Свято-Різдво-Богородична громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району та скасування реєстраційного запису 7000806 у ЄРДПОУ від 27 березня 2019 року.

Третіми особами до справи залучив Управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації та релігійну громаду «Свято-Різдво-Богородична Православна Церква України».

Позов обгрунтував тим, що його довіритель ОСОБА_3 згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 11 травня 2018 року є керівником релігійної організації «Свято-Різдво-Богороднична громада Української Православної церкви» села Сусваль Володимир-Волинського району, яка зареєстрована із .

У період з 01 березня по травень 2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не мали законних повноважень, передбачених діючою у той час редакцією Статуту юридичної особи з та назвою «Свято-Різдво-Богороднична громада Української Православної церкви» підробили Протокол № 2 загальних зборів даної юридичної особи.

Об`єктивна сторона дій відповідачів полягала у фальсифікації документів, які мають складатися за чітко визначеними вимогами та відповідними суб`єктами, а саме:

- п.2.3 Статуту визначає, що парафіяльні збори скликаються настоятелем спільно з Парафіяльною радою. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були і не є уповноваженими суб`єктами права скликання Загальних зборів юридичної особи з кодом та назвою «Свято-Різдво-Богороднична громада Української Православної церкви»;

- п.2.6 Статуту визначає, що протокол зборів релігійної громади підписує настоятель та секретар. Згаданих протоколів настоятель та секретар не підписували. Відповідно такі документи є підробленими.

26 березня 2019 року Волинською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 160, яким на підставі підробленого Протоколу № 2 загальних зборів юридичної особи з кодом ЄРДПОУ 35655164 «Свято-Різдво-Богородична громада Української Православної Церкви» зареєстровано зміни до статуту даної юридичної особи. Таким чином, змінено керівника, повне та скорочене найменування даної юридичної особи. За змінами релігійна організація отримала найменування: релігійна організація «Релігійна громада «Свято-Різдво-Богородична Православної Церкви України» села Сусваль Володимир-Волинського району.

Вказав, що ОСОБА_3 , як керівник даної релігійної організації, заяви про зміни статуту юридичної особи не підписував та нікого для вчинення цієї дії не уповноважував.

Крім цього, оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації змін до статуту релігійної організації (громади) існують виключно в одному примірнику та знаходяться у володінні та розпорядженні виключно у його довірителя, як керівника вищеназваної юридичної особи, не могли бути використані і не були використані при поданні заяви про державну реєстрацію нової редакції статуту.

Проте, Управлінням культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, було проведено реєстрацію нової редакції статуту релігійної організації (громади) без оригіналу статуту чинного на дату подання документів та оригіналу свідоцтва виданого органом реєстрації.

На момент скоєння підробки протоколу загальних зборів, керівником (настоятелем) був його довіритель ОСОБА_3 , особисті немайнові та трудові права якого були порушені. Дані про факт скоєння вказаного злочину внесено до ЄРДР та проводиться досудове розслідування.

У зв`язку з цим за первісними позовними вимогами просив суд визнати недійсним Протокол № 2 загальних зборів юридичної особи з кодом «Свято-Різдво-Богороднична громада Української Православної церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району; визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління культури, релігії та національностей Волинської обласної державної адміністрації Захарченко Ельвіри Русланівни № 8000806 від 27 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 21 серпня 2020 року після усунення позивачем недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

15 вересня 2020 року в адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи релігійної організації «Релігійна громада «Свято-Різдво-Богородична Православної Церкви України» с. Сусваль Володимир-Волинського району Спіріної Ю.П., згідно з якими вона позов заперечила. З підстав необґрунтованості факту порушення прав та законних інтересів ОСОБА_3 просила в задоволенні позову відмовити.

18 вересня 2020 року у підготовчому судовому засіданні відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали до суду аналогічні за своїм змістом заяви, в яких вказали про невизнання позову. Заявили про його необґрунтованість та право загальних зборів релігійної громади самостійно приймати рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту. Вказали, що рішення про зміну підлеглості та внесення змін до статуту релігійної організації «Свято-Різдво-Богородична громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району було прийнято 20 березня 2019 року не ними, а загальними зборами даної релігійної організації, а відтак позов заявлений до них безпідставно. Просили відмовити в його задоволенні, а подальший розгляд справи проводити у їх відсутність.

Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, зобов`язано Управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації подати до суду завірені копії матеріалів реєстраційної справи релігійної організації «Релігійна громада «Свято-Різдво-Богородична Православна Церква України» села Сусваль Володимир - Волинського району Волинської області», .

08 липня 2021 року в адресу суду надійшла заява представника позивача про відмову від частини позовних вимог, в якій він просив закрити провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Управління культури, релігії та національностей Волинської обласної державної адміністрації Захарченко Ельвіри Русланівни № 8000806 від 27 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 08 липня 2021 року задоволено клопотання представника позивача, закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Управління культури, релігії та національностей Волинської обласної державної адміністрації Захарченко Ельвіри Русланівни № 8000806 від 27 березня 2019 року.

За вказаних обставин, подальший розгляд справи відбувся лише в частині позовної вимоги, що стосується визнання недійсним Протокол № 2 загальних зборів юридичної особи з кодом «Свято-Різдво-Богороднична громада Української Православної церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Чайка О.Ф. вказану позовну вимогу підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Суду пояснив, що відповідачі не мали права скликати збори та складати протокол загальних зборів юридичної особи з кодом ЄРДПОУ 35655164 «Свято-Різдво-Богородична громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району, керівництво релігійної громади їх на це не уповноважувало. Такими діями відповідачів порушені трудові права позивача, як керівника релігійної громади. Виписка з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України підтверджує, що позивач є керівником даної релігійної організації. Своїми діями відповідачі порушили п.2.3 статуту, оскільки загальні (парафіяльні) збори скликаються настоятелем, а позивач їх не скликав. Вважає, що відповідачі здійснили незаконні дії, змінили керівника релігійної організації, незаконно внесли зміни до назви та зареєстрували новий статут.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судові засідання на судовий розгляд справи не з`явились, ще будучи присутніми в підготовчому судовому засіданні просили суд проводити розгляд справи у їх відсутність.

Представник третьої особи релігійної організації «Релігійна громада «Свято-Різдво-Богородична Православна Церква України» села Сусваль Володимир - Волинського району Спіріна Ю.П. позовну вимогу заперечила, в задоволенні позову просила відмовити. Суду пояснила, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не приймали жодних рішень про зміну підпорядкування релігійної організації чи зміну її назви та керівника. Вказане рішення було прийняте 20 березня 2019 року загальними зборами релігійної організації «Свято-Різдво-Богороднична громада Української Православної церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району у відповідності до чинної редакції статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», який є спеціальним нормативним актом і повинен застосовуватись до правовідносин щодо зміни підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту релігійної організації. Такі загальні збори могли скликатися членами релігійної громади, і є вищим органом управління релігійної організації до повноважень якого відноситься вирішення вказаних питань. Твердження представника позивача про те, що лише його довіритель вправі скликати загальні збори організації суперечить Закону та є безпідставним. Статут релігійної організації на який посилається позивач на той час суперечив законодавству України, тому релігійна громада керувалася Законом «Про свободу совісті та релігійні організації». Будучи обраними загальними зборами в кількості 225 осіб головою зборів та секретарем відповідно, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 лише підписали Протокол № 2 від 20 березня 2019 року, в якому були зафіксовані усі рішення загальних зборів релігійної громади, які були прийняті нею цього дня. Доказів, що протокол є підроблений позивачем не надано. Релігійна громада не забезпечує роботою позивача, а тому відповідачі не могли порушити його трудових прав.

Представник третьої особи Управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації Захарченко Е.Р. в судовому засіданні вказала, що діяла згідно чинного законодавства, 26 березня 2019 року Волинською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 160, яким прийнято рішення зареєструвати зміни до статуту юридичної особи з кодом ЄРДПОУ 35655164 та на підставі зазначеного розпорядження нею проведено державну реєстрацію відповідних змін.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників третіх осіб, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 35 Конституції України передбачено, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей.

В Україні усі правовідносини, пов`язані із свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються законодавством України, яке складається із Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» та інших законодавчих актів України, виданих відповідно до нього.

У відповідності до наданої позивачем виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29 лютого 2008 року у Головному управлінні регіональної статистики було взято на облік юридичну особу із назвою релігійна організація «Свято-Різдво-Богороднична релігійна громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району із ідентифікаційним кодом юридичної особи (ЄДРПОУ) 35655164, яка є релігійною організацією.

Станом на день формування даної виписки - 11 травня 2018 року, керівником даної релігійної організації було зареєстровано позивача ОСОБА_3 .

На підставі п.1.1 Статуту релігійної організації «Свято-Різдво-Богороднична релігійна громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району (далі - Статут) в редакції станом на 20 вересня 2017 року, Свято-Різдво-Богороднична релігійна громада Української Православної Церкви села Сусваль Володимир-Волинського району Волинської області є неприбутковою, місцевою релігійною організацією, первинним структурним підрозділом Української Православної Церкви, який безпосередньо входить до складу Володимир-Волинської єпархії Української Православної Церкви.

Отже, судом встановлено, що правовідносини між позивачем ОСОБА_3 та юридичною особою з кодом ЄРДПОУ 35655164 та назвою «Свято-Різдво-Богородична громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району, якої він був керівником, регулюються спеціальним Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації» (далі - Закон).

Згідно статті 1 цього Закону, його завданнями є: гарантування права на свободу совісті громадянам України та здійснення цього права; забезпечення відповідно до Конституції України, Декларації про державний суверенітет України та норм міжнародного права, визнаних Україною, соціальної справедливості, рівності, захисту прав і законних інтересів громадян незалежно від ставлення до релігії; визначення обов`язків держави щодо релігійних організацій; визначення обов`язків релігійних організацій перед державою і суспільством; подолання негативних наслідків державної політики щодо релігії і церкви; гарантування сприятливих умов для розвитку суспільної моралі і гуманізму, громадянської злагоди і співробітництва людей незалежно від їх світогляду чи віровизнання.

Частинами 1 та 2 статті 7 Закону передбачено, що релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями).

Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Згідно положень ст.8 Закону, релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади. Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням). Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Зміна підлеглості релігійної громади не впливає на зміст права власності та інших речових прав такої релігійної громади, крім випадку, встановленого статтею 18 цього Закону. Частина громади, не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). Повідомлення державних органів про утворення релігійної громади не є обов`язковим.

Згідно положень статті 12 Закону, статут (положення) релігійної організації, який відповідно до цивільного законодавства визначає її правоздатність, підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з`їздах, конференціях. Статут (положення) релігійної організації не повинен суперечити чинному законодавству.

На підставі ст.13 Закону, релігійна організація визнається юридичною особою з дня її державної реєстрації. Релігійна організація як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і свого статуту (положення).

У відповідності до п.2.1 Статуту релігійної організації «Свято-Різдво-Богороднична релігійна громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району, вищим органом управління релігійної громади є загальні (парафіяльні) збори, які очолює настоятель релігійної громади.

Згідно п.2.3. Статуту, загальні (парафіяльні) збори скликаються настоятелем спільно з Парафіяльною радою або за розпорядженням єпархіального архієрея благочинним, або іншим уповноваженим представником єпархіального архієрея у міру потреби, але не рідше одного разу на рік.

На підставі п.2.5 Статуту, загальні (парафіяльні) збори обирають зі свого складу секретаря, відповідального за ведення протоколу засідання, а пунктом 2.6 Статуту передбачено, що протокол загальних (парафіяльних) зборів підписується настоятелем, секретарем та при необхідності п`ятьма членами загальних зборів, які обираються для цього.

Саме на порушення відповідачами п.п.2.3 та 2.6 Статуту покликався позивач при доказуванні обставин неправомочності загальних зборів релігійної організації «Свято-Різдво-Богороднична релігійна громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району, проведених 20 березня 2019 року, оскільки він таких зборів не скликав та протоколу не підписував.

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку положення п.п.2.3 та 2.6 Статуту в частині виключних повноважень керівника релігійної громади скликати загальні збори та підписувати протокол загальних зборів суперечить положенням статті 8 Закону, що відповідно до вимог ст.12 Закону є неприпустимим.

На підставі положень вище вказаного Закону, 20 березня 2019 року члени релігійної громади с. Сусваль Володимир-Волинського району Волинської області в кількості 225 осіб провели загальні збори з метою спільного задоволення релігійних потреб. На вирішення вказаних зборів винесено десять питань. Вирішили обрати головою зборів ОСОБА_4 , секретарем зборів ОСОБА_5 ; обрано лічильну комісію у складі трьох чоловік: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; підтвердили належність усіх 225 зареєстрованих на зборах громадян до членів релігійної громади Свято-Різдво-Богородничної УПЦ» села Сусваль, а також надали згоду на обробку особистих персональних даних; вважали збори повноважні з вирішення доленосних питань релігійної громади в тому числі прийняття рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін до статуту; прийняли рішення про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях даної релігійної громади із юрисдикції УПЦ, яка є структурним підрозділом РПЦ, до складу Української Православної Церкви; вирішили затвердити статут релігійної громади в новій редакції; проголосували припинити повноваження ОСОБА_3 (настоятеля) вчиняти дії від імені громади; вирішили припинити повноваження Парафіяльної ради до обрання нової; вирішили обрати ОСОБА_9 уповноваженим для представництва громади в органах державної влади, проведення реєстраційних дій (з правом підпису статутних та інших документів) засвідчення копій документів громади; вирішили затвердити протоколи лічильної комісії.

За вказаних обставин суд констатує той факт, що 20 березня 2019 року загальні збори, які є вищим органом управління релігійної організації «Свято-Різдво-Богороднична релігійна громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району, були скликані та проведені у відповідності до положень статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», яка на противагу Статуту має вищу юридичну силу та повинна застосовуватись у правовідносинах, зокрема щодо зміни підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту релігійної організації.

Згідно ст.9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно. Свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14 червня 2007 року у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» нагадує, що в той час, як свобода віросповідання - це, перш за все, особиста справа кожного, вона також означає, серед іншого, свободу «сповідувати релігію» самому або в об`єднанні з іншими, публічно та в колі тих, хто поділяє цю віру. Оскільки релігійні громади традиційно існують у вигляді організованих структур, ст.9 має тлумачитися в світлі статті 11 Конвенції, яка захищає об`єднання від невиправданого втручання з боку держави. З цієї точки зору право віруючих на свободу віросповідання, яке включає право кожного сповідувати релігію разом з іншими, передбачає очікування, що віруючі матимуть змогу вільно об`єднуватися без жодного свавільного втручання з боку держави. Будь-які повноваження держави оцінювати легітимність релігійних поглядів є несумісними з її обов`язком, визначеним у практиці Суду, бути нейтральною та безсторонньою.

Отже, рішення про зміну підлеглості релігійної громади та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється на загальних зборах цієї громади в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 8 Закону. Це питання належить до виключної компетенції загальних зборів громади.

Загальні збори мають право приймати рішення з усіх питань діяльності відповідної релігійної організації, у тому числі і тих, що належать до компетенції інших органів управління (відповідно до вимог статті 98 Цивільного кодексу України). Отже, ніхто (включно із священнослужителем чи органами управління громади) не може позбавити загальні збори права прийняти рішення щодо зміни підлеглості.

Загальні збори релігійної громади можуть бути скликані членами цієї громади, які бажають змінити її канонічне підпорядкування (щонайменше дві особи) -відповідно до частин другої та третьої статті 8 Закону.

Закон не передбачає й не надає особливих повноважень у справі скликання таких зборів священнослужителям. Відповідно, згода священнослужителя не є обов`язковою.

Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади (частина друга статті 8 Закону). Проте такі вимоги статуту (положення) релігійної громади не повинні суперечити Закону.

Особи, які так чи інакше беруть участь у житті релігійної громади, вважають себе належними до неї, не підпадають під обмеження, встановлені статутами (положеннями) релігійних громад, можуть бути членами релігійної громади.

Релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади у порядку, встановленому її статутом (положенням).

Таким чином на підставі Протоколу № 2 загальних зборів від 20 березня 2019 року затверджено статут Релігійної організації «Релігійна громада «Свято-Різдво-Богородична Православної Церкви України» с. Сусваль Володимир-Волинського району у новій редакції керуючим Володимир-Волинською єпархією Православної церкви України Єпископом Володимир-Волинським і Турійським ухвалений парафіяльними зборами 20 березня 2019 року та зареєстровано в новій редакції розпорядженням голови Волинської облдержадміністрації 26 березня 2019 року, № 160.

До матеріалів реєстраційної справи даної релігійної організації, яка була витребувана судом у Волинської обласної державної адміністрації, долучено також Протокол № 2 загальних зборів релігійної громади «Свято-Різдво-Богороднична релігійна громада Української Православної Церкви» від 20 березня 2019 року, який було підписано відповідачами: головою зборів ОСОБА_4 та секретарем зборів ОСОБА_5 .

До вказаного Протоколу № 2 від 20 березня 2019 року також долучено список віруючих громадян, які були присутні на загальних зборах релігійної організації щодо зміни підлеглості у канонічних та організаційних питаннях від 20 березня 2019 року, який підписало 224 особи, які були ідентифіковані як члени релігійної громади «Свято-Різдво-Богороднична релігійна громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району.

Дані докази є підтвердженням не лише законності вчиненого порядку скликання та проведення загальних зборів даної релігійної громади, а й правомірності прийнятих на даних зборах рішень.

Разом з тим вказаними документами підтверджується безпідставність позовних вимог до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки усі рішення, які фактично оскаржуються позивачем у даній справі, приймалися не ними, а вищим органом управління - загальними зборами означеної релігійної організації.

Зміна юрисдикційного підпорядкування релігійних організацій відповідає як міжнародним нормативно-правовим актам, так і законодавству України й базується на нормах частини першої статті 3, а також частин третьої - восьмої статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». В них, зокрема, йдеться про те, що держава визнає право громадянина мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором, а також право релігійної громади на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким релігійним центрам (управлінням), які діють в Україні та за її межами, і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади.

Загальні збори релігійної громади можуть бути скликані членами цієї громади, які бажають змінити її канонічне підпорядкування відповідно до частин другої та третьої статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». Водночас згідно з частиною 8 статті 8 зазначеного вище Закону частина громади, яка не згідна з рішенням про зміну підлеглості, має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем).

Оскільки членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, як це було здійснено 20 березня 2019 року, адже на її загальних зборах було зареєстровано 225 осіб, які приймали рішення майже одноголосно, суд визнає право даної релігійної громади самостійно приймати рішення про її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади.

Дане право гарантоване релігійній громаді положеннями статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Реалізація такого права релігійної громади не може бути обмеженою особистими інтересами особи, яка не згідна із прийнятими рішеннями про канонічне підпорядкування релігійної громади.

Також суд визнає безпідставними доводи позивача про порушення його особистих немайнових прав в частині забезпечення свободи віросповідання, адже ніхто його не позбавив права на свободу совісті, яке включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання.

В той же час ніхто не позбавляє права позивача утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем).

Крім цього, суд визнає безпідставними доводи позивача про порушення його трудових прав.

Так, у відповідності до ст.25 Закону передбачено право релігійних організацій приймати на роботу громадян, укладаючи з ними трудові договори, які укладаються у письмовій формі. Релігійна організація зобов`язана у встановленому порядку зареєструвати трудовий договір. У такому ж порядку реєструються документи, що визначають умови оплати праці священнослужителів, церковнослужителів і осіб, які працюють у релігійній організації на виборних посадах.

Тобто, наявність трудових відносин між релігійною організацією та працівником (керівником) підтверджується укладеним в письмовій формі трудовим договором, зареєстрованим у встановленому порядку.

Долучені до справи виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань релігійної організації «Свято-Різдво-Богороднична громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району та статут даної релігійної організації не є доказами перебування позивача із даною юридичною особою у трудових відносинах.

Стороною позивача не надано суду належних доказів щодо укладення та реєстрації трудового договору із релігійною організацією.

Так само суд визнає безпідставними доводи сторони позивача про вчинення відповідачами підробки протоколу загальних зборів № 2 від 20 березня 2019 року, оскільки такий факт спростовується наявними матеріалами справи. Стороною позивача під час судового розгляду справи не доведено факту існування вироку суду про засудження відповідачів за вчинення підробки Протоколу № 2 загальних зборів релігійної організації від 20 березня 2019 року, що могло мати юридичне значення у справі. Не надано також жодного доказу існування такого кримінального провадження.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та підстави для визнання недійсним протоколу № 2 загальних зборів юридичної особи з кодом з назвою релігійна організація «Свято-Різдво-Богороднична релігійна громада Української Православної церкви» села Сусваль Володимир-Волинського району відсутні.

Слід також зазначити, що питання визнання правомірності рішення державного реєстратора Управління культури, релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації судом не розглядалося, оскільки позивач відмовився від даної позовної вимоги.

Згідно положень ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 28, 77, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи Управління культури з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації, релігійна громада «Свято-Різдво-Богородична Православна Церква України» про визнання недійсним Протоколу № 2 загальних зборів юридичної особи з кодом ЄРДПОУ 35655164 «Свято-Різдво-Богородична громада Української Православної Церкви» с. Сусваль Володимир-Волинського району.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 липня 2021 року.

Головуючий (підпис)

Виготовлено із автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер