Справа №225/422/21
Провадження №2/225/351/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Соляник А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Черникової Н.В..,

розглянув у підготовчому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою представника позивача - адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Новгородської селищної ради про визнання членом сім`ї наймача та зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Саєнко Олександр Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Новгородської селищної ради про визнання членом сім`ї наймача та зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначив наступне.

ОСОБА_2 є наймачем квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Новгородської селищної ради від 16.05.2003 № 51 «Про надання житла».

З 04 березня 2009 року в зазначену квартиру вселилась, як член сім`ї наймача племінниця ОСОБА_2 ОСОБА_1 разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зі згоди наймача Позивачка була зареєстрована в цій квартирі, що підтверджується відміткою в паспорті про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , довідкою про склад родини, виданою 17.12.2020 року № 3225 виконавчим органом Новгородської селищної ради м. Торецька, актом від 15.12.2020 року, затвердженим головою правління ОСББ «Наш будинок». За час спільного проживання в зазначеній квартирі наймачем та Позивачкою здійснювалось утримування житлового приміщення в належному стані, сплачувались комунальні платежі.

В 2010 році наймач квартири ОСОБА_2 виселився з зазначеної квартири, знявся з реєстрації місця проживання та виїхав на постійне місце проживання в інше місто, залишивши право користування житловим приміщенням сім`ї своїй племінниці ОСОБА_1 .

За час мешкання в житловому приміщенні ОСОБА_1 був виконаний капітальний ремонт в квартирі, а саме замінені вікна, двері, встановлене автономне опалення, проведено утеплення балкону та встановлено лоджію, своєчасно сплачуються рахунки за комунальні послуги, квартира утримується в належному стані, Позивачка є отримувачем субсидії.

Квартира на даний час перебуває в державній власності, тому, з метою приведення документів на користування квартирою в належний стан, ОСОБА_1 звернулась до Новгородської селищної ради з листом щодо необхідності внесення змін до договору найму житлового приміщення, про надання дозволу на переоформлення договору найму квартири та визнання її наймачем вищевказаної квартири.

У відповідь на зазначений лист, Позивачці було відмовлено у зміні договору найму квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Також було повідомлено, що відповідно до вимог житлового законодавства, на підставі статті 106 ЖК України право наступного наймача належить будь-якому членові сім`ї наймача, яким заявник не є та було рекомендовано звернутись до суду з метою визнання членом сім`ї попереднього наймача ОСОБА_2 та ведення спільного господарства.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися. Представник позивачки - адвокат Саєнко О.М. надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

Представник Виконавчого органу Новгородської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про визнання позову, розгляд справи просив провести за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, яке відповідно до частини четвертої цієї статті проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З копії відповіді Виконавчого органу Новгородської селищної ради №02/17-33 від 13.01.2021, встановлено наступне:

- відповідно до рішення сесії селищної ради № 6/69-7 від 23.10.2015 провулок Пролетарський було перейменовано на провулок Гужви;

- жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 було надано на підставі рішення виконавчого комітету № 51 від 16.05.2003 "О предоставлении жилья". Справа із зазначеним рішення знаходиться на зберіганні в архівному відділі ВЦА м. Торецьк;

- стосовно надання копії ордеру на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 вказано, що відповідно до ст.58 Житлового кодексу Української РСР "На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет селищної Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення". ОСОБА_2 особисто отримав ордер на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з вищезазначеним виконавчий орган Новгородської селищної ради не має можливості надати копію ордера. Додатково повідомлено - ордер дійсний протягом 30 днів та здається до відповідної житлово-експлуатаційної організації (на час виписки ордера питання реєстрації місця проживання відносилося до компетенції ТОВ "Новгородський комбінат комунального господарства") при вселенні та з метою реєстрації місця проживання. Станом на 14.01.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не зареєстрований (а.с.12)

Відповідно до копії особового рахунку № НОМЕР_1 , виданої ТОВ «Новгородський комунальний комбінат», який було заведено на ім`я ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 проживає родина у складі двох осіб у державній квартирі, яка боргів за послуги водопостачання не має (а.с.9)

Відповідно до акту від 15.12.2020, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також підписаного Головою правління ОСББ «Наш будинок пров. Гужви, 41» Обуховським В.А.,про те, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 2009 року по теперішній час. З 2010 року ОСОБА_2 у зазначеній квартирі не проживає, квартиру утримує ОСОБА_1 , яка проживає в ній разом зі своїм сином: ОСОБА_3 , 2008 року народження. За час проживання в цій квартирі ОСОБА_1 був проведений капітальний ремонт квартири (а.с.10)

Відповідно до копії довідки Новгородської селищної ради №3225 від 17.12.2020, яка видана ОСОБА_1 про те, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та має наступний склад сім`ї: чоловік - ОСОБА_7 , 1984 року народження, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 , 1984 року народження, був зареєстрований за вищевказаною адресою з 04.03.2009 року по 03.10.2012 року (а.с.7)

Відповідно до копії довідки Новгородської селищної ради №3226 від 17.12.2020, яка видана ОСОБА_1 про те, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та має наступний склад сім`ї: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_7 , 1984 року народження (а.с.8)

Крім того, відповідно до копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 04 червня 2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка міста Донецьк Україна, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 04.03.2009 (а.с.6)

Згідно Рішення Виконавчого органу Новгородської селищної ради №10 від 27.02.2020 року «Про зміну договору найму на жиле приміщення», розглянувши матеріали про зміну договору найму на жиле приміщення, протокол засідання громадської комісії з житлових питань від 30.01.2020 №1, керуючись статтями 64, 103, 105, 106 Житлового кодексу Української РСР, статтею 40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет селищної ради вирішив відмовити у зміні договору найму заявнику ОСОБА_1 , з адресою: АДРЕСА_2 відповідно до вимог житлового законодавства на підставі статті 106 "Зміна договору найму жилого приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сім`ї" Житлового кодексу України, так як право наступного наймача належить будь-якому членові сім`ї наймача, яким заявник не є. Крім того, у зазначеному рішенні, враховуючи тривалий термін проживання за вищевказаною адресою та здійснення догляду за житлом, ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду з метою визнання членом сім`ї попереднього наймача ОСОБА_2 та ведення спільного господарства (а.с.11)

Згідно із ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України ,а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. При цьому місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

На підставі ст. 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонд. При цьому ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно із ст. 61 ЖК користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

За ст. 63 ЖК предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

На підставі ст. 64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

На підставі п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

На підставі правового висновку Верховного Суду України, визначеного ним у постанові від 11 липня 2012 року по справі № 6-60цс12, вбачається, що з урахуванням положень статей 64, 65 ЖК у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (ч. 1 і 2 ст. 64 ЖК). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

На підставі ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Таким чином на підставі перелічених норм права та правової позиції Верховного Суду України суд дійшов висновку, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача, а особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Тому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, необхідно з`ясувати дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між такими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, про певний порядок користування жилим приміщенням, а також чи було приміщення постійним місцем проживання осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство та тривалість часу їх проживання.

Суд при цьому зауважує, що за п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

Розглядом справи суд встановив, що жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 було надано на підставі рішення виконавчого комітету № 51 від 16.05.2003 "О предоставлении жилья". Справа із зазначеним рішення знаходиться на зберіганні в архівному відділі ВЦА м. Торецьк

При цьому суду не надано копіі ордеру на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 , оскільки відповідно до ст.58 Житлового кодексу Української РСР "На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет селищної Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення". ОСОБА_2 особисто отримав ордер на жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 було заведено на ім`я ОСОБА_2 .

В свою чергу факт постійного проживання ОСОБА_2 разом зі своєю племінницею, ОСОБА_1 , в суді був підтверджений актом від 15.12.2020, складеним мешканцями будинку АДРЕСА_3 , а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також підписаним Головою правління ОСББ «Наш будинок пров. Гужви, 41» ОСОБА_8 .

При цьому суд встановив, що позивачка досі мешкає за вказаною адресою.

При цьому в суді було встановлено, що ОСОБА_1 , як член родини ОСОБА_2 , вела із ним спільне господарство до моменту виселення ОСОБА_2 з зазначеної квартири, його зняття з реєстрації місця проживання, виїзду на постійне місце проживання у інше місто, а також залишення право користування житловим приміщенням сім`ї своїй племінниці ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 не заперечував проти проживання із ним позивачки, що підтверджується свідченнями сусідів, зазначеними в вищевикладеному акті.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що у ОСОБА_1 , яка вселились до свого дядька за адресою: АДРЕСА_2 , виникли права та обов`язки за договором найму такого жилого приміщення, бо вона постійно проживала разом із ОСОБА_2 , будучи членом родини наймача такого житла.

На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позивачка набула право користування за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки судом було встановлено, що при її вселенні між нею та її дядьком ОСОБА_2 , не було угоди про порядок користування таким житловим приміщенням.

В свою чергу суд дійшов висновку, що при вселені до спірного житлового приміщення було дотримано порядок вселення позивачки за адресою: АДРЕСА_2 , що фактично відбулось у 2009 році зі згоди наймача такого житла, ОСОБА_2 .

На підставі того, що житлова квартира АДРЕСА_1 , є постійним місцем проживання позивачки, починаючи з березня 2009 року, де ОСОБА_1 постійно мешкає протягом останніх дванадцяти років на правах користувача житловим приміщенням сім`ї ОСОБА_2 , яка також вела до моменту виселення ОСОБА_2 з зазначеної квартири, його зняття з реєстрації місця проживання, виїзду на постійне місце проживання у інше місто, вела із ним спільне господарство, то таким чином у неї виникло право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 на законних підставах.

Таким чином ОСОБА_1 на підставі закону набула право користування спірним житловим приміщенням, не зареєструвавши однак таке право за фактичного проживання в ньому наймача ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене заявлені позовні вимоги представника позивача - адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 підлягають задоволенню шляхом визнання за ОСОБА_1 , як за членом родини наймача ОСОБА_2 , право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд також встановив, що після виселення ОСОБА_2 з зазначеної квартири, його зняття з реєстрації місця проживання, виїзду на постійне місце проживання у інше місто, як наймача спірної квартири, ніхто не переоформив на себе особовий рахунок на спірне житлове приміщення.

Згідно зі змісту ст. 103 ЖК договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених ЖК.

На підставі ст. 106 ЖК повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Суд встановив, що оскільки ОСОБА_2 виселився із зазначеної квартири, знявся з реєстрації місця проживання, виїхав на постійне місце проживання у інше місто, то право вимагати зміни договору найму в цьому випадку має будь-хто з членів сім`ї наймача.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є членом сім`ї наймача, за якою було судом визнано право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , то вона отримала також право вимагати визнання себе наймачем за раніше укладеним договором найму такого жилого приміщення замість ОСОБА_2 , який фактично виселився із зазначеної квартири, знявся з реєстрації місця проживання, виїхав на постійне місце проживання у інше місто.

При цьому суд враховує, що інших членів родини ОСОБА_2 , який виселився із зазначеної квартири, знявся з реєстрації місця проживання, виїхав на постійне місце проживання у інше місто, у спірній квартирі окрім сина позивачки немає, а раніше за позивачкою не було визнано право на користування житловою квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Натомість, оскільки розглядом справи було встановлено, що у спірній квартирі фактично мешкає лише позивачка ОСОБА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то за відсутності заперечень з боку відповідача та житлової організації в цій частині суд вважає можливим також задовольнити вимоги позивачки шляхом внесення змін до договору найму спірного житлового приміщення, визнавши ОСОБА_1 наймачем такого житла, замість ОСОБА_2 , який фактично виселився із зазначеної квартири, знявся з реєстрації місця проживання, виїхав на постійне місце проживання у інше місто, з відповідним переоформленням на неї особового рахунку за адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 263-265 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву представника позивача - адвоката Саєнко Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), який діє в інтересах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Новгородської селищної ради (юридична адреса: вул. Зарічна, буд. 7, смт. Новгородське, м. Торецьк, Донецька область, ) про визнання членом сім`ї наймача та зобов`язання внести зміни до договору найму житлового приміщення, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку міста Донецьк, Україна, громадянку України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , членом сім`ї наймача ОСОБА_2 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку міста Донецьк, Україна, громадянку України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 , наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язати виконавчий орган Новгородської селищної ради міста Торецька Донецької області внести зміни до договору найму квартири за адресою: АДРЕСА_2 , змінивши попереднього наймача ОСОБА_2 на нового наймача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку міста Донецьк, Україна, громадянку України, РНОКПП НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 03.10.2017 (п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя А.В.Соляник