Єдиний унікальний номер 448/1197/19
Провадження № 2/448/21/21
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29.06.2021 року Мостиський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Мриц Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області (який перейменовано в Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів)), про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини.

Ухвалою від 02.04.2021р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Дана справа призначалась до розгляду на 23.04.2021 року та на 29.06.2021 року, про що позивач ОСОБА_1 повідомлявся належним чином, однак двічі у судове засідання не з`явився без поважних причин, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Як вбачається із матеріалів справи судові повістки позивачу ОСОБА_1 надсилалась рекомендованими листами з повідомленням за місцем його проживання, яке у позовній заяві зазначене ним як місце, що зареєстроване у встановленому законом порядку та як «адреса для листування», однак такі повернулися із відмітками «за закінченням терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою». Відомості про будь-яку іншу адресу місця знаходження позивача чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні. Заяв про зміну місця знаходження від позивача не надходило. Крім того, про дату, час та місце судового засідання по справі, що було призначено на 23.04.2021р., за відомим номером телефону повідомлялась матір позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка від імені позивача подавала на адресу суду письмові заяви, копії яких містяться в матеріалах даної цивільної справи. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судових засідань, які були призначені на 23.04.2021 року та на 29.06.2021 року.

Слід також зазначити, що від позивача ОСОБА_1 заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Будь-яких доказів наявності поважності причин неявки до суду як і в попереднє, так і в дане судове засідання, позивач не надав.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Ленько М.Ю. в судове засідання не з`явилися. Адвокат Ленько М.Ю. скерувала на адресу суду письмову заяву, в якій зазначила, що у випадку чергового неприбуття позивача ОСОБА_1 в судове засідання, з огляду на неодноразове вжиття судом заходів щодо його виклику, просить залишити поданий ним позов без розгляду.

Інший учасник справи в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява представника третьої особи Мостиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) про розгляд даної цивільної справи у їх відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом вказаних вимог процесуального закону, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений у випадку повторної неявки позивача в судове засідання за сукупності таких умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання, повторної неявки його в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль, ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Інших умов, у тому числі й існування поважних причин неявки, процесуальний закон не передбачає, а тому право суду залишити позов без розгляду від цієї обставини не залежить.

Таким чином, саме факт неявки позивача в судове засідання вдруге, тобто повторно, за наявності вищевикладених умов у їх сукупності є підставою для залишення позову без розгляду.

Згідно з ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.44 ЦПК України установлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку учасників справи, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обов`язки учасників справи входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Будучи ініціатором судового розгляду справи сторона позивача в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. При цьому, визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді справи, повідомлення суд про неможливість прибуття в судове засідання, дотримування процесуальних строків.

Зазначене узгоджується із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

У той же час, неодноразові неявки позивача позбавляють суд можливості своєчасно розглянути справу, що призводить до порушення прав учасників процесу та норм процесуального законодавства.

Аналогічний висновок міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі (№6-24063 ск 15), згідно якої, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, застосувавши норми ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, дійшов висновку про те, що позивачка, будучи належним чином повідомленою про дату судового засідання, повторно не з`явилась до суду. При цьому ВССУ вказав на те, що причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч.3 ст.169 ЦПК України) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, а позивачка, при цьому, і не з`являється в судове засідання, і не використовує передбачене законом право на процесуальне представництво в суді.

Зазначені вище норми дисциплінують заявника, як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо заявник не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Також, прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, таку поведінку позивача ОСОБА_1 , яка проявилась у повторній поспіль неявці в судове засідання, а попередньо і в систематичних його неявках в підготовче судове засідання, суд розцінює як можливу втрату ним інтересу до вирішення справи. Відсутність волевиявлення позивача на розгляд справи є безумовною підставою для прийняття відповідного процесуального рішення, передбаченого ст.257 ЦПК України. У даному випадку подальше вчинення судом будь-яких інших процесуальних дій по справі, на думку суду, було б порушенням принципу диспозитивності.

Підсумовуючи, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позов, пред`явлений ОСОБА_1 .

При цьому суд роз`яснює позивачу ОСОБА_1 , що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 44, ч.5 ст.223, ст.ст.257, 258-260, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Мостиський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів), про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини - залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кічак