Справа № 712/6255/21
Провадження №2/712/2064/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Ліпатовій Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гончар Л.В.. звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року, який розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси 10.02.2020 року. Від вказаного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На утримання сина ОСОБА_4 ОСОБА_1 кожного місяця надавав грошову допомогу в межах свого матеріального стану, купував на його прохання необхідні речі. 27.04.2021 року йому стало відомо про наявний судовий наказ Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.04.2021 року, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.03.2021 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Однак, при цьому ОСОБА_2 жодного разу не зверталась до ОСОБА_1 з питанням надання грошової допомоги, оскільки таку допомогу ОСОБА_5 завжди надавав добровільно. Також зазначила, що позивач ОСОБА_1 15.09.2020 року уклав шлюб з ОСОБА_6 . На його утриманні перебувають троє дітей дружини від першого шлюбу ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , так як аліментів на дітей дружина не отримує, а батько дітей ОСОБА_8 рішенням суду позбавлений батьківських прав. Вказала, що позивач наразі не має постійної роботи, офіційно не працює, на біржі не зареєстрований, а систематичний заробіток, який він отримує за тимчасову роботу, нижчий від мінімальної заробітної плати. Крім того, на утриманні ОСОБА_1 перебувають батьки, які є пенсіонерами та потребують додаткової фінансової допомоги. З огляду на викладені обставини, ОСОБА_1 не має змоги виконувати судовий наказ від 15.04.2021 року та сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Вважає за необхідне визнати розмір аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі. Оскільки позивач скористався своїм правом на укладення договору про надання правової допомоги адвокатом, тому відповідно бажає скористатись правом на відшкодування даних витрат відповідачем. Просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.04.2021 року з ј частини всіх видів доходів на 1500 грн. щомісячно з часу подачі даного позову та продовжувати до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу адвоката.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.06.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив адвоката відповідачки ОСОБА_2 - Кучер Ю.В. , у якому адвокат просила відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , судові витрати покласти на позивача з огляду на наступне: Зміна способу стягнення аліментів, а саме з стягнення у вигляді частки від доходу на стягнення у твердій грошовій сумі можлива за рішенням суду, яке ухвалюється за результатами розгляду позову, який поданий одержувачем аліментів, а не платником. Платник аліментів має можливість звернутись з позовом до суду про зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду. Тобто, якщо рішенням суду визначено стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів, то останній може просити зменшення частки, а не зміну способу стягнення на тверду грошову суму. Позивачем обраний спосіб захисту, який законом не передбачено та який суперечить нормам чинного законодавства. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний та матеріальний стан, оскільки 15.09.2020 було укладено шлюб з ОСОБА_6 , у зв`язку з чим на його утриманні перебувають діти його дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Однак доказів на підтвердження того, що дружина позивача не отримує аліменти від колишнього чоловіка на утримання дітей, позивачем до позовної заяви не надано. Разом з тим, у справі про позбавлення батьківських прав, ОСОБА_6 в судовому засіданні відмовилася від позовних вимог в частині стягнення аліментів з ОСОБА_14 на утримання дітей. Крім того, позивач обов`язку передбаченого нормами чинного сімейного законодавства щодо утримання дітей дружини від попереднього шлюбу не має, доказів того, що діти ним усиновлені до позовної заяви не надано. Позбавлення батька дітей ОСОБА_6 батьківських прав не позбавляє його обов`язку утримувати дітей, а дружина позивача з невідомих причин не підтримала вимоги щодо стягнення з нього аліментів, що може вказувати на ту обставину, що кошти на утримання дітей останнім надаються добровільно. Крім того, доказів на підтвердження рівня отримуваних позивачем доходів не надано, як і не надано доказів відносно того, що у зв`язку з таким низьким рівнем доходу він та його дружина звертались до органів управління і соціального захисту населення з метою отримання допомоги як малозабезпечена сім`я. Також позивачем не доведено, що він надає матеріальну допомогу своїм батькам, та що батьки у зв`язку із наявністю захворювання чи у зв`язку з низьким рівнем доходу потребують матеріальної допомоги. Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - одруження з ОСОБА_6 , яка має від попереднього шлюбу трьох дітей, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Представник позивача - адвокат Гончар Л.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила зменшити розмір аліментів і стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з часу подачі позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Адвокат відповідача - Кучер Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити позивачу в позові. Вказала, що зміна сімейного стану позивача не є підставою для зменшення розміру аліментів. Додатково зазначила, що в провадженні Соснівського районного суду м. Черкаси перебуває цивільна справа про поділ майна подружжя, де представник ОСОБА_1 вказує, що позивач працевлаштований в Польщі та отримує дохід за межами України. Тобто позивач приховує розмір реально отримуваного доходу. Також просила стягнути з позивач на користь відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Вказала, що згідно договору про надання правової допомоги суми витратна правову допомогу складає 6000 грн., а тому після оплати відповідачкою решти коштів за надання правничої допомоги, має намір відповідно до норм чинного законодавства скерувати до суду заяву про відшкодування вказаних витрат.

Суд, заслухавши думку адвоката позивача, адвоката відповідачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.04.2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 25.03.2021 та продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в Постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач вказує на те, що у нього змінився сімейний стан, а також на його утриманні перебувають діти дружини від попереднього шлюбу та батьки-пенсіонери, які потребують належного матеріального забезпечення, а коштів на забезпечення родини не вистачає.

Так, 15 вересня 2020 року в Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ЦМУ МЮ (м. Київ) укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , актовий запис № 1278, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 від 15.09.2020 року.

До матеріалів справи позивачем долучені копії свідоцтв про народження ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Батьками дітей вказані ОСОБА_14 та ОСОБА_6 .

Разом з тим доказів, що діти ОСОБА_6 перебувають на його утриманні, є ним усиновлені чи сплачуються на них аліменти, ОСОБА_1 до суду не надано.

Як на одну з підстав зменшення розміру аліментів позивач посилається на той факт, що на його утриманні перебувають батьки-пенсіонери.

В матеріалах справи містяться пенсійні посвідчення на ім`я ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Разом з тим, доказів того, що позивач надає матеріальну допомогу батькам, та вони потребують такої допомоги за станом здоров`я чи низьким рівнем доходу, ОСОБА_1 не надано.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в Постанові від 16.09.2020 року в справі № 565/2071/19 дійшов висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Тому, зміна сімейного стану позивача, а саме одруження та наявність дітей дружини від попереднього шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з наявністю трьох дітей дружини від іншого шлюбу.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Окремо слід звернути увагу на те, що згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України), на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру не може, крім того, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним, тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Додатково суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі виникнення обставин передбачених ст. 192 СК України, які можуть бути підтверджені достовірними доказами, платник аліментів може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача не стягуються.

Щодо вимог відповідачки про стягнення на її користь з позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До відзиву на позовну заяву долучений Договір № 56 від 24.06.2021 року про надання правової допомоги, укладений між адвокатом Кучер Юлією Вікторівною та ОСОБА_2 .

Пунктом 4.1 вказаного Договору передбачено, що за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 6000 грн. Кінцевий розрахунок має бути здійснений не пізніше 3-х робочих днів після ухвалення рішення суду (перша інстанція).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру ОСОБА_2 24.06.2021 року сплачений аванс на виконання умов договору про надання правової допомоги № 56 в розмірі 2000 грн.

Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

При цьому, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в праві 925/1137/19.

Дослідженими у судовому засіданні доказами надання ОСОБА_2 професійної правничої допомоги, у відповідності до вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, розмір витрат, на думку суду, є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, в зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню в цій частині вимог, а саме 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 137, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, ст.ст. 3, 180, 182, 192 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та зміну способу стягнення аліментів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 14.07.2021 р.

Головуючий: Т.Є. Троян

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3