Справа № 495/6678/20
№ провадження 2/495/305/2021
р і ш е н н я

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

10 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово - судді Прийомової О.Ю.,

за участю секретаря Іванченко А.С.,

справа № 495/6678/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у м. Білгород - Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання після розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між ним та відповідачем розірвати.

Свої вимоги мотивує тим, що 28 серпня 1976 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис №49 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Вказує, що між ним та відповідачем шлюбні відносини припинені через те, що вони виявились людьми з різними поглядами на життя та різними життєвими цінностями. Спроби примирення не дали результату.

З червня 2020 року проживають з відповідачем окремо, стосунки носять формальний характер. Часті сварки, образи між ними стали причиною втрати почуття любові та поваги між подружжям.

У зв`язку із вказаним він вважає, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між ним та відповідачем відсутнє взаєморозуміння, вони не підтримують дружніх стосунків та не мають бажання відновлювати стосунки, отже збереження шлюбу буде суперечити його інтересам.

02 листопада 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження.

30.11.2020 року ОСОБА_2 пред`явила зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання після розірвання шлюбу та просила об`єднати його з первісним позовом.

Так, її вимоги обґрунтовані тим, що з 28 серпня 1976 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_1 .

За час вказаного шлюбу позивач за зустрічним позовом набула статусу "інвалід ІІ групи" від 18.07.2007 року за загальним захворюванням - безстроково.

Вказує, що розмір пенсії, яку вона отримує, є нижчім рівня прожиткового мінімуму, що перетворить її життя, у разі розірвання шлюбу у тяжке існування в скрутному матеріальному становищі.

Так, стверджує, що отримує пенсію у розмірі 1650 грн 20 коп в період з січня по квітень 2020 року та 1750,20 грн з травня по листопад 2020 року та приводить розрахунки згідно яких розмір прожиткового мінімуму у 2020 році становить на одну особу в розрахунку на місяць: із 01.01.2020 року - 2027 грн.; із 01.06.2020 року - 2118 грн.;із 01.12.2020 року 2189 грн.

Вказує, що її чоловік, являючись також інвалідом отримує значно вищу пенсію, має додатковий дохід і підробіток, а також має в приватній власності чисельні об`єкти нерухомості.

Водночас ОСОБА_2 є людиною, що часто хворіє, на підтвердження чого нею надані довідки, а саме: епікриз № 192 про лікування рецидивуючого панкреатиту, епікриз № 2756 про лікування посттравматичного церебрального арахноїдиту та лікворнососудної дисциркуляції з вегето-судинним синдромом, виписку №80 з діагнозом із наслідками черепно-мозкової травми, виписку № 10386 від 26.10.2019 року що свідчить про наявність хронічного посттравматичного церебрального арахноідиту, епікриз № 9894 з діагнозом гіпертрофічна хвороба І-ІІІ ступеню та ін.

Отже, вказує, що вона є дуже хвора людина, інвалід, не має інших родичів, не має нерухомості, натомість відповідач має можливість надавати допомогу шляхом сплати аліментів на її утримання.

02 грудня 2020 року Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання після розірвання шлюбу об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

10 березня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по праві було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті.

Позивач за первісним позовом в судове засідання надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує, просить їх задовольнити. Зустрічний позов частково підтримує, та вважає за можливе стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дружини

Відповідач за первісним позовом у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутність, зустрічні позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно 28 серпня 1976 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис №49 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1

Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини з червня 2020 року, спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна не має, примирення між ним та ОСОБА_2 вважає неможливим.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Надаючи оцінку зустрічному позову, судом приходить до наступного.

Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі, ОСОБА_2 набула статус «Інвалід 2 групи від 18.07.2007 року за загальним захворюванням - безстроково, що підтверджується копією Виписки із Акта МСЕК № 049159 та посвідченням серії НОМЕР_2 , виданого управлінням ПФУ м. Білгород-Дністровський.

Згідно довідки про доходи №776717, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 перебуває на обліку в Білгород-Дністровському об`єднаному управлінні ПФУ в Одеській області і отримує пенсію по інвалідності у розмірі: 1650 грн 20 коп в період з січня по квітень 2020 року ; 1750,20 грн з травня по листопад 2020 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за зустрічним позовом часто хворіє та їй встановлено різні діагнози: згідно епікризу № 192 - рецидивуючий панкреатит, епікриз № 2756 - посттравматичний церебральний арахноідит та лікворнососудна дисциркуляція з вегето-судинним синдромом, згідно виписки №80 з діагнозом черепно-мозкова травма, епікризу № 9894 - гіпертрофічна хвороба І-ІІІ ступеню, тощо.

В той же час наполягаючи на спроможності відповідача у наданні їй матеріального утримання, приєднала до суду Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , житлового будинку АДРЕСА_2 , земельної ділянки площею 0,06 га за адресою: Шабівська сільська рада, «Прибрежне» об`єднаний масив, земельна ділянка № НОМЕР_3 та земельної ділянки площею 0,0026 га для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_3 .

Між тим, вказані дані спростовують наявність у відповідача гаражу, про що також наполягає і відповідач, згідно його письмового відзиву від 01.12.2020 року, до якого приєднав докази /Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності/ належності на праві власності ОСОБА_2 гаражу літ «А», площею 29,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 , гараж 14/1.

Дійсність доводів позивача за зустрічним позовом про отримання відповідачем пенсії у більшому розмірі, ніж її, підтверджена довідкою про доходи № 4845 1184 5558 5810, з якої вбачається отримання відповідачем пенсії з грудня 2020 року у розмірі 5815,80 грн.

В той же час, відповідач у своєму відзиві від 01.12.2020 року наполягає, що це є його єдиним видом доходу, а позивачка одержує плату за передачу в оренду гаражу за адресою: АДРЕСА_5 .

Натомість вказані доводи відповідача про отримання позивачкою додаткового розміру доходів не підтверджені жодними належними та об`єктивним доказами, а припущення відповідача з цього приводу до уваги судом не беруться.

Отже, суд погоджується з тим, що розмір доходів позивача / починаючи з травня 2020 року - 1750 грн/ становить нижче прожиткового мінімуму, встановленого чинним законодавством згідно ЗУ «Про державний бюджет», де прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень

Відповідно ч.ч.1,2,3 до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.

Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

У відповідності дост.77 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою.

За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно.

На підставі ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Згідно з ч. 3 ст.79 СК України, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

Верховний Суд України у своїй постанові від 11.10.2018 року у цивільній справі № 161/16931/16-ц дійшов такого правового висновку: «Аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Вказаний висновок також викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.»

Між тим, суд враховує нерозривну конструкцію обов`язкової умови, за якої право на утримання /аліменти/ настає, а саме можливість другого з подружжя у її наданні, що кореспондується з положеннями ст. 75 СК, що врегульовує дані правовідносини.

При визначенні розміру аліментного утримання на позивача, суд враховує факт того, що відповідач ОСОБА_1 також має встановлену інвалідність 2 групи професійного захворювання, терміном довічно, що підтверджується копією його пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 .

Крім того, судом береться до уваги і факт його частих хвороб, що підтверджено медичним довідками.

Стосовно наявності у позивача та відповідача майна, суд не надає оцінки даному факту, оскільки сторони повідомили , що в провадженні суду вирішується спір про поділ майна, в такому разі наявність у позивача нерухомості не вказує на можливості ним надання матеріальної допомоги його дружині, не впливає на обсяг його обов`язків та не надає переваги позивачеві в отриманні аліментів, з підстав того, що після вирішення спору про поділ майна, майновий стан сторін може суттєво змінитися.

Між тим, на наявність матеріальної спроможності у наданні аліментів впливає лише перевірений факт отримання доходів відповідачем.

Так, дійсно розмір його пенсії дещо більший за отримуваний позивачкою.

Між тим, суд погоджується з доводами відповідача, що викладені у його відзиві про те, що у разі стягнення з нього аліментів у визначеному позові розмірі - 1/3 частина, що становить близько 1938,6 грн, розмір залишкового доходу не зумовить йому належний рівень лікування та проживання.

Враховуючи усе вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, з урахуванням вимог чинного законодавства, та застосування їх до фактичних обставин справи, прийнявши до уваги, що позивачу у зв`язку із захворюванням, одержаним в період шлюбу присвоєно ІІ групу інвалідності , а розмір державної соціальної допомоги особам по інвалідності/її єдиний дохід/ досить невисокий, не може задовольнити її загальних потреб, не забезпечує її навіть прожитковим мінімумом, у зв`язку із чим позивач дійсно потребує матеріальної допомоги на її утримання /на лікування та проживання/, між тим прийнявши до уваги спроможність відповідача у наданні аліментів на утримання непрацездатної ОСОБА_2 у розмірі 1000 грн, що відповідає його заяві від 10.03.2021 року, що наявна в матеріалах справи, а з інших встановлених фактичних обставин справи не досліджено можливості утримання відповідачем позивача у більшому розмірі, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання після розірвання шлюбу є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору за подачу до суду відповідних позовів згідно вимог чинного законодавства, то їх стягнення слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 90, 109-110, 112, 115 СК України, ст. ст. 12, 13, 83, 258, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 28 серпня 1976 року виконавчим комітетом Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 49 - розірвати.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання після розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання колишньої дружини після розірвання шлюбу у розмірі 1000 грн починаючи з 30 листопада 2020 року та до моменту припинення інвалідності ОСОБА_2 .

В іншій частині в задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 - відмовити.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звільнені від сплати судового збору, відповідно до Закону "Про судовий збір" віднести вказані витрати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_6 , ІПН: НОМЕР_7 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_6 .

Повний текст рішення складений 15 березня 2021 року.

Суддя: