Номер провадження: 22-ц/813/1520/21
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про призначення автомобільно-товарознавчої експертизи у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 141 104,88 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2019 року позов ПрАТ «Теком» до ОСОБА_1 про стягнення грошової суми задоволено. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Теком» грошові кошти в розмірі 141 104,88 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Теком» суму судового збору у розмірі 2 116, 58 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про призначення автомобільно-товарознавчої експертизи, яке вмотивовано тим, що висновок експерта №5866, який долучено до матеріалів справи викликають сумніви щодо його правильності та відсутності неупередженості експерта, який його зробив. Додатково в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що подане до суду першої інстанції клопотання було повернено.

Вивчивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про витребування доказів не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів справи вбачається, що 07 грудня 2019 року до суду першої інстанції було подано клопотання про призначення експертизи.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2019 року заяву представника відповідача про призначення експертизи повернено заявнику.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що представником відповідача ОСОБА_2 не ппідтверджено повноваження представника.

Пунктом 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першоїтретьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову у їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні за змістом висновки наведені Верховним Судом у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 346/5603/17 (провадження № 61-41031св18); від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17 (провадження № 61-35488св18); від 12 серпня 2020 року у справі № 704/192/18 (провадження № 61-19407св19).

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що клопотання про призначення експертизи, яке подано до суду першої інстанції, не містить жодного обґрунтування про необхідність призначення експертизи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що, подаючи відповідне клопотання до суду першої інстанції, ОСОБА_1 неналежним чином виконував процесуальні обов`язки, подаючи клопотання про призначення експертизи, яке не відповідало вимогам ЦПК України.

При таких обставинах не може бути визнане обґрунтованим клопотання пропризначення автомобільно-товарознавчої експертизи, оскільки наведені у клопотанні мотиви призначення експертизи не можуть вважатися виключними обставинами в розумінні ст. 367 ч. 3 ЦПК України.

Враховуючи наведене немає підстав для висновку про наявність виняткового випадку та відповідно підстав для призначення експертизи і дослідження даних доказів.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367 ч. 3 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення автомобільно-товарознавчої експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький