Номер провадження 2/754/960/21 Справа №754/9781/20
18 березня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Саламон О.Б.
з участю секретаря Крутікової-Вільховченко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом позбавлення ОСОБА_2 права на користування житловим приміщенням, а саме кв. АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що зазначена квартира належить їй на праві власності. На даний час в квартирі залишається зареєстрованим місце проживання відповідача, який є колишнім чоловіком доньки позивача ОСОБА_3 . Відповідач проживає в квартирі без достатніх на це підстав, не є членом сім`ї позивача, зловживає алкогольними напоями, вчиняє насильство відносно позивача та її доньки. Зазначене є порушенням прав позивача як власника квартири, у зв`язку з чим остання вимушена звертатись до суду з вказаним позовом.
07.08.2020 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва прийнято справу до свого провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
До суду зі сторони позивача надійшла заява про внесення змін до позовної заяви, у відповідності до якої просить суд усунути перешкоди в здійсненні позивачем права власності шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням.
19.02.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги позову підтримує, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином.
Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив та не подав до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що кв. АДРЕСА_1 на праві власності належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину.
Згідно з довідкою ЖБК «Автотранспортник» в спірній квартирі зареєстровано місце проживання: позивача, відповідача, ОСОБА_3 (донька позивача), ОСОБА_4 (онука позивача), ОСОБА_5 (онука позивача).
Встановлено, що відповідач є колишнім зятем позивача.
У відповідності до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.01.2013 шлюб між ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 розірвано.
З матеріалів справи вбачається, що відносно відповідача було винесено термінові заборонні приписи від 05.08.2020 серії АА №0055611, від 12.10.2020серії АА №005571, від 26.12.2020 серії АА №121541 у зв`язку з вчиненням останнім домашнього насильства відносно ОСОБА_3 .
Допитані в процесі судового розгляду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зазначили, що відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє за місцем проживання бійки, ображає позивача, її доньку та онуків.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.
Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Тлумачення наведених норм права свідчить, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якої вони є; із припиненням у осіб сімейних відносин з власником втрачається й право користування жилим приміщенням у цих осіб. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і не ведуть з ним спільне господарство, усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.
Відповідач мешкає у кв. АДРЕСА_1 за згодою власника і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.
Право користування житловою площею - сервітут було встановлено для відповідача тимчасово на період перебування у шлюбі з донькою позивача ОСОБА_3 , і припинилось після розірвання цього шлюбу.
Згідно з ч. 1 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.
Оскільки підставою для встановлення відповідачу особистого сервітуту був факт реєстрації його шлюбу з ОСОБА_3 у поєднанні з фактом добровільного вселення відповідача до квартири позивача, то факт припинення сімейних відносин тягне за собою підставу припинення особистого сервітуту, оскільки відповідач втратив статус члена сім`ї власника квартири.
Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Позивач, яка є власником спірної квартири, вимагає від відповідача усунути перешкоди у користуванні житлом шляхом позбавлення права користування.
Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, створює негативні умови (що підтверджується приписами) для користування власником своїм майном, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу співвласника (співвласників) цього майна на підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України .
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Виходячи з вказаного вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть.
Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов`язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби.
Керуючись ст.ст. 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 211, 258, 259 ЦПК України, ст. 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення особи права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження майном шляхом позбавлення ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням - кв. АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 18.03.2021.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон