Справа № 204/3066/21
Провадження № 2/204/1382/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 , що є підставою для її зняття з реєстрації за вказаною адресою. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 34/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.11.2009 року. Відповідач ОСОБА_2 не проживає у вищезазначеному будинку з травня 2010 року по теперішній час, однак значиться зареєстрованою за цією адресою. Відповідач у зазначеному будинку не проживає, особистих речей в будинку не має, комунальні послуги не сплачує, поточний ремонт не здійснює, участі в утриманні будинку не бере. Позивач вимушений нести тягар утримання майна самостійно та сплачувати комунальні послуги за відповідача, а також не може отримати субсидію. Одним із способів захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядження своїм майном. у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача - ОСОБА_3 не з`явилась, але надала суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення згідно матеріалів справи та відповідно до чинного законодавства України.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 03 листопада 2009 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-2417, на праві власності належить 34/100 житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2533824 від 17 квітня 2013 року (а.с. 12).

У відповіді Відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 4196 від 19 квітня 2021 року зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 (34/100 частин домоволодіння) до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 29 серпня 2014 року; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований з 04 квітня 2005 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 17 січня 1989 року, взятий з реєстрації 16 квітня 2021 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована з 13 травня 1999 року; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована з 29 серпня 2014 року (а.с. 9).

З відповіді обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 07 травня 2021 року також вбачається, що відповідач ОСОБА_2 з 13 травня 1999 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, у позовній заяві позивач наполягав на тому, що відповідач ОСОБА_2 з травня 2010 року не проживає у будинку АДРЕСА_1 , її особистих речей у будинку немає, участі в утриманні будинку відповідач не несе.

З Акта про не проживання особи за адресою реєстрації від 22 квітня 2021 року, складеного ОСОБА_1 в присутності сусідів-свідків: ОСОБА_7 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_8 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не проживає в будинку АДРЕСА_1 з травня 2010 року по теперішній час (а.с. 10).

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач по справі втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1 , оскільки не проживає там понад один рік, але залишається зареєстрованою за вказаною адресою.

Таким чином, оцінивши докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 , та вважає необхідним дані позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі ст.ст. ст.ст. 319, 383, 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень, 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Л. Черкез