ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7156/21
провадження № 2/753/6004/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.,

з секретарем судового засідання Проценко Я.Б.,

за участю

представника позивача Гайдаш О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дарницького районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Інвест-Кредо" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки №94497 від 29.09.2008, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_1 для задоволення вимог ТОВ "Фінансова компанія Інвест-Кредо" на загальну суму 510 812,51 доларів США.

Ухвалою суду від 23.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, від відповідача надійшла заява з проханням відкласти розгляд справи та 05.07.2021 заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволенні вказаної заяви.

Заява обґрунтована наступним.

29.09.2008 між ОСОБА_2 та АТ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір №0, в забезпечення виконання зобов`язання відповідачем було підписано та передано в іпотеку квартиру за адресою АДРЕСА_1 . АТ «Укрсиббанк» було передано право вимоги за кредитним договором АТ «Дельта банк», а згодом АТ «Дельта банк» відступило право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо». Такий перехід прав відповідач вважає незаконним, має намір звернутись до суду з позовом про визнання таких договорів недійсними, побоюється, що відступлення права вимоги може мати негативні фінансові наслідки та як результат відчуження вказаної квартири на користь третіх осіб. У зв`язку з цим відповідач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд виходить з наступного.

Згідно з положенням ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 02.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

За загальним правилом, встановленим ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленої заяви, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.

Предметом позову є звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи міститься копія Договору іпотеки №94497, у п. 42.2. якого сторонами обумовлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: п. 4.2.1. рішення суду; п. 4.2.2. виконавчого напису нотаріуса; п. 4.2.3. позасудового врегулювання у відповідності до умов Договору та Закону України «Про іпотеку»; 4.2.4. з інших, передбачених законодавством України, підстав. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю, тобто ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» - позивачу у справі.

Позивач обрав спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Саме такий спосіб, обраний позивачем, спростовує обґрунтування відповідача щодо побоювання, що відступлення на користь ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» права вимоги може мати негативні фінансові наслідки та як результат відчуження вказаної квартири на користь третіх осіб, оскільки до вирішення справи по суті та винесення остаточного рішення судом у даній справі ризик відчуження квартири на користь третіх осіб відсутній і доцільності у вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру відповідачем не доведено.

Крім того, забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси сторони у справі на той випадок, коли інші сторона буде діяти недобросовісно. Суд не вбачає у діях позивача, враховуючи обраний позивачем спосіб захисту, недобросовісності дій чи зловживання правами.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення стороною у справі дій, спрямованих на, для прикладу, реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації. Відповідачем не доведено жодними належними доказами її обґрунтування щодо побоювання реалізації позивачем квартири на користь третіх осіб. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення позивачем дій, спрямованих на реалізацію іпотечного майна, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Отже, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Вивчивши заяву відповідача про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогою наявного в провадженні суду позову та ймовірними позовом відповідача у майбутньому, з яким має намір звернутися заявник, суд приходить до висновку, що заява не обґрунтована, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання судового рішення не вбачаються, відтак заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню за наведеного обґрунтування заяви, доданих до неї матеріалів, способу захисту, обраного позивачем та процесуальної поведінки сторін у справі. Окрім того суду не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що відповідачем вчиняються будь-які дії, спрямовані на відчуження належної їй квартири в позасудовому порядку.

З огляду на вищенаведене, суд знайшов недостатніми та необґрунтованими доводи заяви про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду або унеможливить захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів особи, за захистом яких вона звернулася або має намір звернутись до суду.

Керуючись ст. 149, 150, 152-154, 157 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М.О.Заставенко