Справа № 635/4485/13-ц
Провадження по справі № 4-с/635/11/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Дзюба А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на дії та рішення головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Комар Г.В., стягувач Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», боржники- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 -

В с т а н о в и в:

22 жовтня 2020 року Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк» звернулося до суду зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Комар Г.В., в якій просило визнати рішення (повідомлення) головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Комар Г.В. щодо винесення повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу від 28 вересня 2020 року неправомірним; скасувати повідомлення головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Комар Г.В. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №635/4485/14-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 04 червня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 1629256,68 гривень та зобов`язати Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) прийняти до примусового виконання виконавчий лист №635/4485/14-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 04 червня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 1629256,68 гривень.

В обґрунтування скарги посилалось на те, що 28 вересня 2020 року головним державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Комар Г.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа щодо стягнення боргу без прийняття до виконання на підставі п. 6. ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з відсутністю у виконавчому документі дати народження боржник5а, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження. Виконавчий лист про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» у розмірі 1629256,68 гривень був виданий Харківським районним судом Харківської області 04 червня 2015 року. На думку особи, що подає скаргу, вважає дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання незаконними, повідомлення від 28 вересня 2020 року винесено з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню. Так, виконавчий документ від 04 червня 2015 року, який був виданий Харківським районним судом Харківської області на момент його видачі відповідав вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» і підлягав примусовому виконанню. Виходячи з вимог Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 447 ЦПК України, банк вважає, що повернення державним виконавцем документу є неправомірним, а саме повідомлення підлягає скасуванню.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2020 року скаргу призначено до розгляду; з Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витребувано виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №635/4485/14-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 04 червня 2015 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» пені за період з 11.08.2011 року по 09.11.2012 року за Договором про надання траншу №2.27172/6475 від 24.04.2008 року у розмірі 1629256,68 гривень для огляду в судовому засіданні.

На виконання ухвали Харківського районного суду харківської області від 26 жовтня 2020 року про витребування доказів головним державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) Комар Г.В. 24 грудня 2020 року надане для огляду в судовому засіданні виконавче провадження № 63098237.

Представник особи, що подала скаргу, Грішина Н.О., яка діє на підставі довіреності, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника АТ «ПроКредитБанк».

Головний державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Комар Ганна Володимирівна у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд скарги за її відсутності. 25 листопада 2020 року державним виконавцем наданий відзив на скаргу, в якому остання просила відмовити в задоволенні скарги, зазначивши, що скарга є необґрунтованою, а доводи скарги не відповідають обставинам справи з наступних обставин. 28 вересня 2020 року до Відділу на виконання надійшов виконавчий лист №635/4485/14-ц, виданий 04 червня 2015 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 1629256,68 гривень на користь АТ «ПРоКредитБанк». ДО виконавчого листа додано заяву про відкриття виконавчого провадження та копію довіреності представника банку. Перевіркою було встановлено, що у виконавчому документі та у заяві про відкриття виконавчого провадження відсутні дані щодо дати народження боржника, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження, виходячи з вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Керуючись вимогами п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання. Державний виконавець вважає оскаржуване повідомлення від 28 вересня 2020 року законним, таким, що винесено відповідно до вимог законодавства. Крім того, державний виконавець зазначила, що стягувач, посилаючись на постанову Верховного Суду України по справі №471/283/17ц не звернув уваги на те, що отримання державним виконавцем інформації про дату народження боржника є правом, а не обов`язком останнього. При цьому, державний виконавець не має законних підстав для пошуку відомостей щодо фізичних осіб, не маючи відносно таких осіб відкритих виконавчих проваджень, тобто всі запити державний виконавець формує виключно в рамках відкритого виконавчого провадження. Чинним законодавством передбачено можливість винесення такого документа, як повідомлення. В своїй роботі, окрім Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець керується в тому числі нормами Положення «Про автоматизовану систему виконавчого провадження» і незаповнене поле дати народження боржника в автоматизованій системі виконавчого провадження технічно не дозволяє належним чином зареєструвати виконавчий документ та винести постанову про відкриття провадження. Слід зазначити, що стягувач АТ «ПроКредитБанк», маючи відносини з боржником, має володіти інформацією щодо дати народження останнього і мав можливість зазначити дату народження боржника у виконавчому документі. Однак, замість надання державному виконавцю інформації, необхідної для здійснення своїх повноважень, стягувач займається тягантиною та намагається звинуватити державного виконавця у вчиненні неправомірних дій. Винесення повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання після усунення причин, зазначених у повідомленні. Виходячи з наведеного, державний виконавець вважає скаргу АТ «ПроКредит Банк» необґрунтованою, незаконною, доводи, надані в скарзі, не відповідають вимогам законодавства та не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим просила відмовити в її задоволенні.

Боржники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи №635/4485/13-ц, оглянувши в судовому засіданні виконавче провадження №63098237 від 21 вересня 2020 року, копія якого міститься в матеріалах справи, дослідивши надані учасниками справи докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 лютого 2015 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволені частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» пеню за період з 11.08.2011 по 09.11.2012 за Договором про надання траншу № 2.25001/6475 від 19.12.2007 у розмірі 981622,96 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» пеню за період з 11.08.2011 по 09.11.2012 за Договором про надання траншу № 2.25771/6475 від 21.02.2008 у розмірі 1180642,89 гривень; стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» пеню за період з 11.08.2011 по 09.11.2012 за Договором про надання траншу № 2.27172/6475 від 24.04.2008 у розмірі 1629256,68 гривень; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» судовий збір з кожного по 1720,50 гривень; в задоволенні іншої частини позовних вимог повністю відмовлено. Рішення набрало законної сили 19 травня 2015 року.

На підставі вищевказаного судового рішення 04 червня 2015 року Харківським районним судом Харківської області був виданий виконавчий лист №635/4485/14-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» пені за період з 11.08.2011 по 09.11.2012 за Договором про надання траншу № 2.27172/6475 від 24.04.2008 у розмірі 1629256,68 гривень.

28 вересня 2020 року головний державний виконавець Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Комар Г.В. винесла повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, що у виконавчому документі та в заяві про відкриття виконавчого провадження відсутня дата народження боржника, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження (виконавче провадження №63098237).

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконання судового рішення здійснює суд.

За змістом статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до Законів України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження» державна виконавча служба є органом, на який покладено примусове виконання рішень в Україні.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», п римусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з п.п.1, 3 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Аналогічні положення містить ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У своїй скарзі стягувач оскаржує рішення державного виконавця повідомлення головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Комар Ганни Володимирівни від 28 вересня 2020 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №635/4485/14-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 04 червня 2015 року на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав, що у виконавчому документі та в заяві про відкриття виконавчого провадження відсутня дата народження боржника, що унеможливлює відкриття виконавчого провадження (виконавче провадження №63098237).

Підставою для відкриття виконавчого провадження по виконанню судового рішення є пред`явлений до відповідного відділу державної виконавчої служби виконавчий документ разом із заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею,

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі зокрема відомостей про дату народження боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Такого висновку дійшов Верховний Суд, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17ц (провадження № 61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/7439/14-ц, у постанові від 08 травня 2019 року у справі № 813/2125/16, у постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 639/2561/18-ц.

Обґрунтовуючи такий висновок, Верховний Суд посилався на ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Головним завданням виконавчого провадження є правильне і своєчасне виконання судового рішення. За умови відсутності у виконавчому листі окремих персональних даних у виконавця є можливість направити запит до відповідних державних органів для отримання цієї інформації.

Повернення виконавчого документа через відсутність у виконавчому листі даних про особу боржника, в тому числі щодо його дати народження, має ознаки формальності, оскільки у виконавця під час виконання судового рішення не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів.

Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду"

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що відсутність у виконавчому документі дати народження боржника не є безумовною підставою для повернення виконавчого документа, а тому дії державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Комар Ганни Володимирівни щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 вересня 2020 року без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку із відсутністю у виконавчому документі дати народження боржника є такими, що не відповідають вимогам закону.

Оскільки правові підстави для повернення стягувачу виконавчого листа №635/4485/14-ц від 04 червня 2015 року у державного виконавця були відсутніми, повідомлення державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Комар Ганни Володимирівни від 28 вересня 2020 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №635/4485/14-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 04 червня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» пені за період з 11.08.2011 по 09.11.2012 за Договором про надання траншу № 2.27172/6475 від 24.04.2008 у розмірі 1629256,68 гривень підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд, з метою поновлення порушеного права стягувача АТ «ПроКредитЮанк» та виходячи з вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України, вважає необхідним задовольнити також вимоги скарги в частині зобов`язання Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) прийняти до примусового виконання виконавчий лист №635/4485/14-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 04 червня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» пені за період з 11.08.2011 по 09.11.2012 за Договором про надання траншу № 2.27172/6475 від 24.04.2008 у розмірі 1629256,68 гривень.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 450, 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на дії та рішення головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Комар Г.В., стягувач Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк», боржники- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати рішення (повідомлення) головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Комар Г.В. щодо винесення повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документу від 28 вересня 2020 року неправомірним.

Скасувати повідомлення головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Комар Г.В. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа №635/4485/14-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 04 червня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 1629256,68 гривень.

Зобов`язати Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) прийняти до примусового виконання виконавчий лист №635/4485/14-ц, виданого Харківським районним судом Харківської області 04 червня 2015 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» 1629256,68 гривень.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали складений 22 березня 2021 року.

Суддя Бобко Т.В.