Справа № 453/843/18
Провадження № 2/456/302/2021
РІШЕННЯ

іменем України

09 березня 2021 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию цивільну справу №453/843/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 320 390 грн. як безпідставно набуте майно, стягнути 3 % річних від простроченої суми позадоговірного грошового зобов`язання в розмірі 8637 грн., стягнути грошові інфляційні витрати від знецінення грошових коштів за час користування ними в розмірі 31013,75 грн. та стягнути судові витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 14.09.2017 на картковий рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк» надійшло більше 320 тис. гривень - як виграш у 865 тиражі «Лото - Забава». В період з 17.07.2017 по 24.12.2017 позивач перебував за кордоном, про що свідчать відмітки в закордонному паспорті. Коли повернувся на Україну, перевіривши свої карткові рахунки, то виявив що з 27.09.2017 по 29.11.2017 з його картки було знято суму в розмірі 320 390 грн. Банківська карточка № НОМЕР_1 зберігалася за місцем проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , доступ до котрої мала відповідач. Позивач, повернувшись з-за кордону в грудні 2017 року, відповідач почала уникати зустрічі з ним. Зі слів друзів та знайомих йому стало відомо, що відповідачка співмешкає в АДРЕСА_2 з іншим чоловіком. Знімати кошти зі свого карткового рахунку позивач нікому не доручав, в тому числі і відповідачці.

Згодом, при зустрічі ОСОБА_2 визнала, що зняла всі кошти, оскільки на її думку виграні кошти були дарунком для неї.

Так, відповідно до квитанції на прийом білета/квитка (чека) лотереї на експертизу від 17.03.2016 вказано, що ОСОБА_1 претендує на виграш у сумі 400 000 грн. Згідно відповіді ТзОВ «М.С.Л.» вих. №180 від 11.04.2018 ОСОБА_1 став переможцем у 865 тиражі державної грошової лотереї «Лото-Забава» і набув право на отримання виграшу в розмірі 400 000 грн.

Згідно довідки від 20.02.2018, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» 14.09.2017 на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 проведено переказ коштів, сума операції 322 000 грн, залишок після операції 320 390 грн., призначення платежу - виплата виграшу по лотереї.

Згідно виписки по картці/рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 ОСОБА_2 було безпідставно знято кошти: 27.09.2017 на загальну суму 80 000 грн., 28.09.2017 - на загальну суму 80 000 грн., 29.09.2017 на загальну суму 80 113,56 грн., 30.09.2017 - 8000 грн., 30.09.2017 - 8 000 грн., 30.09.2017 - 4 000 грн., 02.10.2017 - 20 000 грн., 03.10.2017 - 40 000 грн., 06.10.2017 - 262,16 грн.

Враховуючи те що дозволу та доручення на зняття коштів із своєї картки, позивач не надавав відповідачу, відповідач безпідставно отримала кошти та не повернула їх, таким, чином з відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають стягнення проценти, виходячи з суми простроченого позадоговірного грошового зобов`язання в сумі 320 390 грн., що становить суму в розмірі 8821,7 грн., а також з відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати внаслідок знецінення грошових коштів за користування ними у період з 28.07.2017 по 27.06.2018, яка складає 31013,89 грн.

25.08.2019 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому вона вказала, що із позивачем знайомі з квітня 2012 року та з вересня цього ж року вступили у сімейні відносини без офіційної реєстрації шлюбу. Вели спільне домашнє господарство, підтримували подружні відносини та проживали разом, спершу в орендованій квартирі в м. Ялта, а згодом з квітня 2015 року у м. Стрий Львівської області. Разом проживали у період з вересня 2012 року по грудень 2017 року, тобто близько 5 років.

В березні 2016 року позивач до дня 8 березня вирішив зробити подарунок в якості лотерейного квитка, знаючи її захоплення лотерейними розіграшами.

Нею було придбано 10 лотерейних квитків, з яких 5 штук були зареєстровані на позивача і 5 штук на відповідача. 06.03.2016 відбувся розіграш лотерейних квитків, в якому вона з позивачем здобули перемогу грошової суми у розмірі 400 000 грн. 13.03.2016 відбувся прямий ефір про вручення даної грошової суми у вигляді сертифікату. Квитки були зареєстровані на позивача, тому останній з`явився на прямий ефір для отримання сертифікату на отримання грошової суми в розмірі 400 000 грн. У прямому ефірі позивач публічно оголосив про те, що даний сертифікат на отримання виграшу у вигляді грошової суми належить ОСОБА_2 в якості подарунку до дня 8 березня. Також, підтвердженням даного факту міститься у Всеукраїнській лотерейній газеті «Азарт» від МСЛ у статті за назвою « Подарунок для коханої ». Позову щодо недостовірності викладеної інформації в засобах масової інформації позивачем не пред`являлось.

В період часу 16.03.2016 - 18.03.2016 даний виграш вона з позивачем зареєстрували у м. Львові відповідно до умов КДЛ від МСЛ. За умовами конкурсу, даний виграш повинен був нарахуватися через 18 місяців. У жовтні 2017 року було здійснено перерахунок грошової суми в розмірі 320 000 грн. В період з 27.07.2017 по 23.12.2017 позивач перебував за межами України. Враховуючи те, що позивач особисто за власним бажанням без примусу та будь-якого тиску передав їй банківську картку, на яку повинні були нараховуватися кошти та нею, оскільки дана грошова сума розцінювалася в якості дарунку, тому вона розпоряджалася даними коштами на власний розсуд. З коштів отриманих з виграшу нею здійснювались сплати за проживання орендованої квартири, комунальних послуг, продуктів харчування і т.п. Жодних претензій зі сторони дарувальника не було. Вищенаведені факти підтверджують, що між сторонами існували договірні зобов`язання на виконання договору дарування, з яких ОСОБА_1 в особі дарувальника передав їй грошові кошти в сумі 320 000 грн., а вона в особі обдарованої мала право ці кошти прийняти та розпоряджатись на власний розсуд.

24.09.2019 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, якою просить стягнути з відповідачки на користь позивача грошові кошти в розмірі 320 390 грн. як безпідставно набуте майно, стягнути 3 % річних від простроченої суми позадоговірного грошового зобов`язання в розмірі 8821,7 грн., стягнути грошові інфляційні витрати від знецінення грошових коштів за час користування в розмірі 31013,75 грн. та стягнути судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, пояснивши що даний грошовий виграш є її подарунком, посилаючись на обставини викладені в відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у їх задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 06 березня 2016 року став переможцем у 865 тиражі державної грошової лотереї «Лото-Забава» та набув право на отримання виграшу у розмірі 400 000 грн. з яких вирахувано та перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб у розмірі 72 000 грн. та військовий збір у розмірі 6 000 грн. 14.09.2017 зазначений виграш за вирахування суми податків та зборів було виплачено в повному розмірі, про що свідчить повідомлення ТОВ «М.С.Л.» від 11.04.2018р., №180.

Для оформлення виграшу оформлена квитанція на прийом білета/квитка (чека) лотереї на експертизу частина розповсюджувача/оператора від 17.03.2016 на ОСОБА_1 , який претендує на виграш 400 000 грн.

Згідно копії закордонного паспорта НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що згідно відтисків в паспорті з 17.07.2017 по 24.12.2017, ОСОБА_1 , перебував за кордоном.

Відповідно до виписки по картці/рахунку №НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 27.09.2017 по 29.11.2017, з карткового рахунку було витрачено коштів на загальну суму 320 390 грн., а саме: 27.09.2017р. - на суму 10 000 грн., 27.09.2017р. - на суму 10 000 грн., 27.09.2017р. - на суму 20 000 грн., 27.09.2017р. - на суму 8 000 грн., 27.09.2017р., - на суму 8 000 грн., 27.09.2017р., - на суму 4 000 грн., 27.09.2017р., - на суму 20 000 грн., 28.09.2017р., - на суму 20 000 грн.,28.09.2017р., - на суму 4 000 грн., 28.09.2017р., - на суму 4 000 грн., 28.09.2017р., - на суму 4 000 грн., 28.09.2017р., - на суму 4 000 грн., 28.09.2017р., - на суму 4 000 грн., 28.09.2017р., - на суму 20 000 грн., 28.09.2017р., - на суму 8 000 грн., 28.09.2017р., - на суму 8 000 грн., 28.09.2017р., - на суму 4 000 грн., 29.09.2017р. - на суму 20 000 грн., 29.09.2017р. - на суму 8 000 грн., 29.09.2017р. - на суму 8 000 грн., 29.09.2017р. - на суму 4 000 грн., 29.09.2017р. - на суму 8 000 грн., 29.09.2017р. - на суму 8 000 грн., 29.09.2017р. - на суму 4 000 грн., 29.09.2017р. - на суму 8 000 грн., 29.09.2017р. - на суму 8 000 грн., 29.09.2017р - на суму 4 000 грн., 29.11.2017р.- на суму 113,56 грн. 30.09.2017р. - 8 000 грн., 30.09.2017р. - 8 000 грн., 30.09.2017р. - 4 000 грн., 02.10.2017р. - на суму 20 000 грн., 03.10.2017р. - на суму 20 000 грн., 03.10.2017р. - на суму 20 000 грн., 06.10.2017р. - на суму 262,16 грн.

Згідно витягу з ЄРДР від 14.03.2018, 14.03.2018 було зареєстровано кримінальне провадження №0000376 за ч. 1 ст. 185 КК України, з якого вбачається, що в Стрийський ВПГУНП у Львівській області надійшла заява ОСОБА_5 , про те, щоб прийняти міри до його колишньої співмешканки ОСОБА_2 , яка шляхом вільного доступу викрала банківську картку заявника, на рахунку якої були грошові кошти.

Згідно повідомлення слідчого Стрийського ВПГУНП у Львівські області Куприч М.В., вбачається, що кримінальне провадження №0000376 від 14.03.2018р., розпочате за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України через відсутність в діянні ОСОБА_2 , складу кримінального правопорушення.

Згідно повідомлення головного редактора всеукраїнської лотерейної газети «Азарт» від МСЛ, вбачається, що дійсно у статті «Мрії здійснюються!», опублікованої у випуску №11 (956) від 14 березня 2016 року газети «Азарт від МСЛ», зазначається, зокрема, про те, що четвертим переможцем весняної акції став ОСОБА_1 з м. Стрий Львівської області, який 06 березня в 865 тиражі «Лото-Забава» виграв у додатковому розіграші 400000 грн.

Допитаний в судовому засіданні як свідок відповідач ОСОБА_2 , пояснила, що знайома в позивачем з 2012 року. Вони познайомились у м. Ялта та згодом почали жити разом та вести спільний бізнес. В 2015 році переїхали жити в м. Стрий та проживали спочатку у в.Синьовидному, а потім по АДРЕСА_1 .

05.03.2016, ввечері, до неї зателефонував позивач та запитав, що вона хоче на 8 березня. Вона відповіла, щоб позивач купив квитки «Лото забави». Оскільки позивач цього дня забув купити квитки, вона сама їх купила в кількості 10 шт., оскільки була акція. На наступний день, зранку був розіграш, умовами акції якого було, що з одного номера можна було зареєструвати 5 квитків.

06.03.2016, відповідач дивилась прямий ефір і квиток який був нею куплений виграв. У зв?язку з тим, що вона була зареєстрована в Криму, і по правилах розіграшу, анексовані території не мали змоги брати участь у розіграші, вони вирішили, що виграшний квиток буде записаний на позивача, так як довіряли одне одному та планували створення сім?ї. Оскільки, дітей в них не було тому на ефір поїхав позивач, оскільки участь була обов?язковою. Під час участі в програмі, позивач вказав, що квитки купила його дружина і цей виграш він присвятив їй і це її гроші (відповідача). Після програми, вони поїхали в м. Львів оформили виграшний квиток та їм повідомили, що гроші будуть зараховані через 18 місяців. Коли приїхали, позивач оформляв карточку в банку, отримавши її віддав картку відповідачу та сказав пароль. Через 18 місяців поступили гроші. В цей момент, позивач перебував закордоном в Чехії. Оскільки ці гроші позивач подарував їй, так як ці гроші були як подарунок на купівлю автомобіля, вона купила автомобіль, та витрачала їх на сім?ю та витрати пов?язані із спільним побутом, бізнесом.

У кінці 2017 року, відповідач поїхала в м. Ялта до батьків. 25 грудня 2017, позивач приїхав до неї в м. Ялту та пропонував одружитись, однак не склалось. Потім вони зустрічались в м. Черкаси, де вона гостювала у бабусі. В березні місяці вона приїхала в Стрий. Однак вони посварились, і позивач подав до поліції заяву. Перебуваючи в Чехії, відповідач передавала йому продукти та гроші, оскільки йому затримували зарплату. Крім того, позивач, знав, що з картки знімаються гроші, оскільки йому на телефон приходили повідомлення.

14.06.2016 подавали заяву в ЗАГС однак, не одружилися бо посварилися і до кінця року заяву анулювали.

В 2017 також подавали заяву в ЗАГС.

25.12.2018 позивач приїжджав з вибаченнями до неї, з обручкою, просив вернутися і коли підняли тему виграшу то він сказав, що гроші її.

Також позивач приїжджав до неї в Черкаси, просив вернутися і знову не мав претензій щодо виграшу і тільки в березні приїхавши в Стрий ним була подана заява в поліції з приводу виграшу.

Позивач звернувся в суд оскільки, в неї з березня 2018 нові відносини з хлопцем і позивач телефонував її матері та казав, якщо вона повернеться, то він забере заяву з поліції, також писав їй повідомлення у «Вайбер» в 2020.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , пояснив, що знайомий з позивачем та відповідачем. Між позивачем та відповідачем були дивні стосунки. Позивач є азартною людиною, і часто грав в лотерею. ОСОБА_1 , йому розказував, що дав гроші відповідачу, щоб вона купила квитки, які згодом стали виграшні. Хотів за ці гроші купити квартиру. Після приїзду з Чехії, де перебував декілька місяців, телефонував до відповідача, однак з нею був відсутній зв?язок. Під час перебування в Чехії, телефонував в «МСЛ», щодо нарахування виграшних коштів і йому повідомили, що такі вже перераховані. Коли позивач повернувся додому, казав, що не міг знайти картку. Потім, він - позивач, з?ясував у банку, що гроші з карткового рахунку зняті. Позивач їздив в Крим, для з?ясування відносин з відповідачем, однак вона його не прийняла. Часто говорив, що всі гроші витрачає на відповідача.

Допитаний в судовому засіданні, як свідок позивач ОСОБА_1 , пояснив, що познайомився із відповідачем в Криму в м. Ялта в 2012 році оскільки мав там ресторанний бізнес.

В 2014 році, позивач та відповідач приїхали з Криму в м. Стрий, оскільки дружили, та в подальшому мали намір офіційно зареєструвати шлюб. В 2014 він відкрив в с. В.Синьовидне Стрийського району продуктовий магазин і відповідач стала його бізнес партнером, яка займалася постачальниками, контролем за товаром. Згодом вони вийняли квартиру по АДРЕСА_1 , де разом проживали. Відповідач була зареєстрована в с. В.Синьовидне в будинку де він є власником і в будинку все зроблено за його рахунок.

В 2016 році, перед днем 08 березня, він попросив відповідача, щоб вона придбала квитки і вони їх порівну поділили 10 квитків.

Попросив саме відповідача купити квитки тому, що вона якраз збиралася в салон «Шико» і в лотереї якраз була акція де виграш становив 1500000 грн.

ОСОБА_2 дійсно купила за 100 грн. квитки. Відповідач на той час була як партнер по бізнесу.

Ніяких обмежень при купівлі квитків не було. 5 квитків було зареєстровано за телефоном відповідача та 5 квитків було зареєстровано за номером телефону позивача. Після реєстрації квитків, на номер позивача найшло СМС, про те, що його квиток виграв. ОСОБА_2 сильно розстроїлася.

Через тиждень він поїхав в м.Київ оскільки, переможець повинен був бути присутній на тиражі.

Під час зйомки, за порадою режисера, він хотів підбадьорити ОСОБА_2 , яка також просила її згадати і тому, казав, що виграш присвячує їй.

Після тиражу, він поїхав до м. Львів де зареєстрував свій квиток, та йому повідомили, що виграв буде оплачено через 18 місяців. Після чого, він виробив картку банку «Приватбанк», яку залишив вдома, і код до даної картки відповідачу був відомий, оскільки це був його день народження. Оскільки грошей не вистачало, позивач мав намір купити квартиру, то в 2017 році поїхав в Чехію на роботу.

Коли 24.12.2017 приїхав в Україну, то в їхній квартирі, де вони проживали, нікого не було, речей відповідача також не було, спілкуватись відповідач не хотіла, тому він поїхав в Крим, щоб з?ясувати відносини з відповідачем, прояснити ситуацію із закриттям відповідачем підприємницької діяльності.

Приїхавши в Крим, відповідач знаходилася в будинку матері і не бажала з ними розмовляти, навіть не хотіла щоб він переночував тому, він зняв номер в готелі.

Під час зустрічі відповідач сказала йому, що якщо він не поїде то в нього будуть проблеми на кордоні, а вона їде з подружками в Москву.

Пізніше взнав, що відповідач поїхала в м.Черкаси, але поговорити з нею не вийшло.

Повернувшись з м.Черкас додому не міг знайти банківську картку.

Телефонував в МСЛ де йому повідомили, що кошти давно перераховані. Зателефонував відповідачу, яка йому сказала, що це її компенсація за її час.

Пін-код до свої картки він ніколи не приховував, оскільки, на всіх картках пін-код вказаний його день народження і відповідач це знала.

За виграш мав намір придбати квартиру і ще магазин.

Після повернення з Криму, взнав, що кошти з виграшу вже перераховані на його рахунок. Коли звернувся в банк, йому повідомили, що грошові кошти з рахунка зняті. Наміру дарувати відповідачу грошові кошти не мав, мав намір ці кошти спрямувати на розвиток бізнесу.

Мали намір укласти шлюб в 2014, якраз на день народження.

Після повернення з Чехії купив обручку і поїхав в Крим однак, відповідач його не прийняла.

В Криму запитував за банківську картку однак, відповідач нічого не повідомила.

Дана картка була спеціально відкрита для виграшу.

Працюючи в Чехії, знімав квартиру. Заробітну плату отримував від виробітку за тиждень, два.

ОСОБА_2 передала з України передачу один раз (вафельки, печиво) і дана передача була у зв?язку з тим, що ним було передано холодильник для брата ОСОБА_2 , а вона одразу передала цю передачу. Жодних м?ясних виробів не передавала оскільки, через кордон це не пропускають.

Доповнив, що коли проживали разом то продукти брали з балансу магазину.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державні лотереї в Україні», лотерея - масова гра, незалежно від її назви, умовами проведення якої передбачається розіграш призового (виграшного) фонду між її гравцями і перемога в якій має випадковий характер, територія проведення (розповсюдження) якої поширюється за межі однієї будівлі (споруди), незалежно від способу прийняття грошей за участь у такій грі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 9 Закону, розповсюджувач державної лотереї виконує такі функції, зокрема видає (виплачує) призи переможцям державних лотерей у випадках, передбачених умовами проведення державної лотереї.

Частинами 1-4 ст. 10 , держава гарантує дотримання прав гравців державних лотерей, визначених цим Законом. Гравцем у державній лотереї може бути фізична особа, яка досягла 18 років та самостійно і добровільно сплатила ставку (ставки) розповсюджувачу державної лотереї. Будь-яка фізична особа, яка до закінчення терміну прийняття ставок, встановленого умовами проведення лотереї, оплачує вартість лотерейного білета або робить ставку в іншій формі, набуває статусу гравця. Прийняття оплати вартості лотерейного білета або ставки гравця в іншій формі засвідчує факт укладення угоди між оператором державних лотерей та цим гравцем. Оператор державних лотерей зобов`язаний перевіряти право гравця на одержання призу в порядку, встановленому умовами проведення державної лотереї.

Згідно ч. 1, 3 - 6 ст. 12 Закону виплата призів здійснюється за рахунок коштів призового (виграшного) фонду, накопиченого оператором державних лотерей. Оператор забезпечує наявність на банківському рахунку коштів в обсязі сформованого призового (виграшного) фонду на кожну звітну дату. На кошти, накопичені розповсюджувачами державної лотереї від прийняття ставок, не може бути звернуто будь-які стягнення, накладені відповідно до законодавства на цих розповсюджувачів або на банки, в яких вони обслуговуються. Виплата грошових призів державних лотерей здійснюється виключно в національній валюті України. Виплата призів державних лотерей здійснюється у строки і в порядку, що визначені умовами проведення державних лотерей. Виплата призів здійснюється через каси операторів державних лотерей (їх відокремлених підрозділів чи уповноважених ними осіб), а у випадках, передбачених умовами проведення державної лотереї, - через розповсюджувачів державних лотерей у готівковому вигляді або за бажанням переможця у безготівковому вигляді на його рахунок за рахунок суми призу.

Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Внаслідок отримання доходу у виді виграшу позивач став платником податків, відповідно до умов, визначених розділом IV Податкового кодексу України. Таким чином, вигравши у лотерею, згідно чинного законодавства, позивач сплатив податок, що свідчить про те, що це є його доходом, власністю, у зв`язку з чим особисто має зобов`язання, пов`язані з придбанням даного майна.

Нормами ст. 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Відповідно до ст.718 ЦК України, дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Відповідно до ст. 719 ЦК України, договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідач заперечуючи позов, аргументувала тим, що позивач ОСОБА_1 , публічно оголосив, про передачу йому грошових коштів у розмірі 320000 грн., в якості дарунку.

З дослідженого відеозапису програми «Лото-Забава» з оголошенням в прямому ефірі позивачем того, що він «присвячує» свій виграш відповідачу та викопіювання лотерейної газети «Азарт» від МСЛ «Я граю в лотерею 2 роки, знав про весняну акцію «Лото-Забава» й вирішив подарувати коханій дружині ОСОБА_2 до 8 березня лотерейні білети», не свідчить про укладення договору дарування в прямому ефірі грошових коштів, що також наголошувалось в судовому засіданні як позивачем так і його представником.

У відповідності до ч.2 ст. 215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно зі ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Таким чином, між позивачем та відповідачем не існує жодних договірних відносин.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності.

Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Під час судового розгляду знайшов підтвердження факт зняття з карткового рахунку позивача грошових коштів на загальну суму 320390 гривень, доказів, що це було вчинено не відповідачем суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже, норми ст. 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

З урахуванням викладеного, суд доходить обґрунтованого висновку, що кошти в розмірі 320390 грн. відповідач отримав від позивача без достатньої правової підстави, тому вказана сума має бути ним повернута позивачу на підставі вимог ч.1 ст. 1212 ЦК України.

Таким чином, враховуючи викладене вище, оскільки отримані відповідачем грошові кошти в розмірі 320390 грн. є безпідставно отриманим майном, тому позовні вимоги ОСОБА_1 , щодо стягнення безпідставно отриманих коштів є цілком законними та обґрунтованими, повністю підтверджуються матеріалами справи, відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов?язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З урахуванням з правової позиції, сформульованої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17, позицію, висловлену у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16, правову позицію в по станові Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі №910/10156/17 вважаю, що повернення безпідставно одержаних чи збережених коштів, нараховуються 3% річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

Таким чином, з відповідача, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України підлягають стягненню проценти, виходячи з суми простроченого позадоговірного грошового зобов`язання в сумі 320 390 грн. (сума фактичного виграшу, що нарахована на мій рахунок та безпідставно отримана відповідачем, з урахуванням залишку після банківських операцій), за період з 28.07.2017 року (наступний день за днем отримання відповідачем коштів) по 27.06.2018 року (день пред`явлення позову), що становить суму в розмірі 8821,7 грн.

Враховуючи правовий висновок Верховного Суду України від 01.06.2016 року у справі №3-295гс16, висновок, сформульований у справі №910/10156/17, із відповідача підлягають стягненню інфляційні витрати внаслідок знецінення грошових коштів за користування ними у період з 28.07.2017 року по 27.06.2018 року, що становить 31013,89 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 81, 89,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 1212, 1214 ЦК України суд, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 320390 (триста двадцять тисяч триста дев?яносто) грн., 3% річних від простроченої заборгованості в сумі 8821 (вісім тисяч вісімсот двадцять одна) грн.. 70 коп. та інфляційні втрати в сумі 31013 (тридцять одна тисяча тринадцять) грн.. 75 коп., що в загальній сумі становить 360225 (триста шістдесят тисяч двісті двадцять п?ять) грн.. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3600 (три тисячі шістсот) грн.. 41 коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду виготовлений 19 березня 2021р.

Суддя Р. Т. Шрамко