РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"11" березня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Єфіменко Н.В.
за участі секретаря Цісарук О.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
13 серпня 2020р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики у сумі 3 000 євро, відсотки за вказаним договором у сумі 180 євро. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на укладення 17.08.2018 між ним та відповідачем договору позики, про що ОСОБА_2 власноруч написав розписка. Згідно розписки відповідач отримав у позику кошти у сумі 3000 євро строком на двадцять один день. Однак у встановлений строк ОСОБА_2 суму позики не повернув, чим прострочив виконання грошового зобов`язання. Також станом на 07.09.2020 відповідач в порядку ст. 625 ЦПК України має сплатити відсотки за два роки прострочення у сумі 180 євро.
Представник позивача до судового не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином. Подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, розглянути за своєю відсутністю та ухвалити заочне рішення. Просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики та відсотки у національній валюті, що станом на 30.07.2020 за офіційним курсом НБУ становить 97 408 грн. 80 коп. та 5 844 грн. 53 коп. відповідно.
Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р., суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Відповідач, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, до судових засідань 08.10.2020, 05.11.2020, 04.12.2020, 11.03.2021 не з`явився, причину неявки не сповістив, клопотань про відкладення судового розгляду від нього не надійшло.
Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного:
Судом встановлено, що 17.08.2018 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладений договір позики, за яким позивач передав відповідачу кошти у сумі 3 000 євро строком на двадцять один день. Отримання відповідачем грошей підтверджене розпискою (а.с.15).
У визначений у договорі строк відповідач кошти не повернув, чим прострочив виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ст. 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми . На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Таким чином, наявність боргового документу розписки у позивача підтверджує неналежне виконання відповідачем зобов`язання.
Як передбачено, ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно ст. 625 ЦК Україн и, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст.533 ЦК України , грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Офіційний курс гривні до долару США станом на 30.07.2020 становить за 1 євро 32,4696 грн. Відповідно, сума боргу за договором, яку повинен сплатити позивачу відповідач становить 97 408 грн. 80 коп. (3000 євро х 32,4696 грн. = 97 408 грн. 80 коп..); 3% річних за два роки прострочення становить 5 844 грн. 53 коп. (180 євро - х 32,4696 грн. = 5 844 грн. 53 коп.).
З урахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у загальній сумі 103 253 грн. 32 коп.
При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у сумі 1032 грн. 54 коп., який згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 533, 545, 625, 629, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 4, 80, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 280, 282, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за договором позики у сумі 103 253 (сто три тисячі двісті п`ятдесят три) грн. 32 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 судовий збір у сумі 1032 (одна тисяча тридцять дві) грн. 54 коп.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 11.03.2021.

Суддя