Справа № 301/831/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2021 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Гецко Ю. Ю.,

за участю секретаря судового засідання Михайліченко І. А. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

лютому місяці 2018 року. Вказана особа вчинила скандал, незважаючи на сторонніх осіб, голосно ображала мене вживаючи нецензурну лексику. На мої прохання зупинитись, оскільки всі ці звинувачення відверта неправда, жодним чином не реагувала.

Після того, на початку червня 2018 року Відповідач з`явилась до будинку моєї свекрухи, ОСОБА_3 , та почала розповідати їй все вищевказане. Після чого свекруха під впливом хвилювання та негативних емоцій зателефонувала моїй матері, ОСОБА_4 . Звичайно такі речі схвилювали та шокували не лише свекруху, а й мене та мою сім`ю. Після цього візиту ОСОБА_2 я мала неприємну розмову з своїми рідними та змушена була пояснювати ситуацію, що склалась.

Щоб попередити й надалі розповсюдження негативної інформації щодо себе, я разом з свекрухою ОСОБА_3 та моєю матір`ю ОСОБА_4 приїжджали до будинку Відповідача та мали з нею розмову в присутності її сина та чоловіка. На прохання пояснити чому вона такої думки про мене та звідки ця інформація, вона лише зайвий раз ображала мене нецензурною лайкою та образливими словами.

Після цього інциденту я звернулась до правоохоронних органів вперше, однак це не дало результату. ОСОБА_2 й надалі продовжувала розповсюджувати щодо мене неправдиві відомості моїй сусідам.

Ми добропорядна сім`я. Ніхто в селі, де ми мешкаємо і де нас всі знають, ніколи нічого погано про мене не казали. Жодного разу мої вчинки не давали приводу думати про ті чи інші аморальні дії з мого боку, тому така ситуація і агресивна поведінка ОСОБА_2 є особливо обурливою та нахабною.

Вкотре намагаючись вирішити конфлікт, я разом із своїм чоловіком, ОСОБА_5 , зустрічались з подружжям ОСОБА_6 . І знову ж таки на всі наші аргументи ми почули лише образи та неадекватні погрози.

Аби хоч якось зупинити у правовий спосіб я була змушена звернутись до Іршавського відділення поліції. Обидва рази у відповідь на мої звернення, відділення поліції повідомляло, що не виявило у діях ОСОБА_2 ознак адміністративного чи кримінального правопорушення, натомість було проведено профілактичну бесіду з метою недопущення вчинення відносно мене протиправних дій з боку ОСОБА_2 .

Відповідач і надалі поширює щодо мене неправдиві відомості, що принижують мою честь та гідність.

05 березня 2019 року у мережі Фейсбук Відповідачка ОСОБА_2 під псевдонімом « ОСОБА_7 » опублікувала інформацію, текст якої додаю, бо навіть озвучувати всі ті образи соромно ОСОБА_8 . Про дану публікацію мені стало відомо від дочки, ОСОБА_9 , оскільки я в соціальній мережі не зареєстрована.

Також, 11 вересня 2019 року та 09 жовтня 2019 року ОСОБА_2 розвісила листівки неподалік Іршавського районного військового комісаріату, де, нагадаю, я працюю, за змістом аналогічні публікації з ОСОБА_10 .

Хочу також зазначити, що на мій мобільний телефон неодноразово приходили СМС повідомлення з різних номері з образливим текстом, а останнє повідомлення надійшло 25 лютого 2019 року.

Таким чином, ОСОБА_2 публічно, необмеженому колу осіб розповсюджує щодо мене неправдиву інформацію, не кажучи вже про те, що така поведінка переходить всі межі допустимого та ніяк не співставляється з нормами моралі та етики.
Оскільки, відповідач, ОСОБА_2 , й надалі продовжує зухвало, в грубій формі порушувати мої немайнові права, а саме: право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, це має наслідком для мене постійний стрес, неприємні розмови з рідними, знайомими, сусідами з приводу її образ. Часто ловлю на собі засуджуючі погляди перехожих, які за моєю спиною перешіптуються. Крім того, на роботі, колеги та керівництво ставиться до цих подій і, як результат до мене, з пересторогою. Все це ненайкращим чином відображається не лише на моїй репутації, а й на моєму здоров`ї, в тому числі і на психологічному стані, я завжди втомлена, роздратована. Крім того, постійні сварки з моїм чоловіком ОСОБА_5 , призводять до фактичного руйнування сім`ї, що негативно відображається на психологічному здоров`ю наших неповнолітніх дітей ОСОБА_9 2003 року народження та ОСОБА_11 2009 року народження.

Вважаю, що своїми навмисними діями ОСОБА_2 завдала мені моральної шкоди, що виражається у вищеописаних фактах та підлягає відшкодуванню в розмірі 100 000,00 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач не скористалася процесуальним правом на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1 ст.277 ЦК України).

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію ( ч. 4 ст.277 ЦК України).

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі.

Відповідно до положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Стаття 270 Цивільного кодексу України називає види особистих немайнових прав, серед яких право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі.

Зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя (стаття 271 ЦК України).

Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Фізична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення.

Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. (Статті 275-276 ЦК України)

Частина 7 статті 277 ЦК України передбачає, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Згідно статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Як визначено частиною 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Крім того, пункт 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» надає наступні роз`яснення.

Зокрема, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

З урахуванням викладеного суд приходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про захист честі, гідності, ділової репутації, зобов`язання спростувати недостовірну інформацію та відшкодування моральної шкоди.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 100 000,00 гривень.

При з`ясуванні фактів, з якими закон пов`язує відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обов`язку по відшкодуванню такої шкоди та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Стаття 23 ЦК України передбачає підстави моральної шкоди. Моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болі і стражданнях, що особа зазнала в зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою у відношенні його; у душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв`язку з ушкодженням чи знищенням майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації. Моральна шкода стягується незалежно від стягнення майнової шкоди.

У пункті 3 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указується, зокрема, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні відносин з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків. Звідси, потерпілий вважається зазнавшим моральну шкоду, якщо він перетерпів душевні страждання у виді негативних змін душевно-психологічного функціонування організму чи фізичні страждання у виді негативних змін біологічного функціонування організму.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 5 цієї постанови обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Відповідно до п.7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Враховуючи роз`яснення, що містяться у п.9 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи з характеру й обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, що випробував позивач.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від позовних вимог про спростування недостовірної інформації, захист честі, гідності та ділової репутації, тому вони підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 32, 68, 129 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 201, 277, 297, 1167 ЦК України, ст. 168 СК України, п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", п.п. 3, 5, 9 постанови Пленуми Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273 ЦПК України, суд,

Рішив:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію щодо мене, ОСОБА_1 , шляхом розміщення відповідного змісту інформації в соціальній мережі ОСОБА_10 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_12 на мою користь сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн. 00 коп.

В решті вимог відмовити

Суддя Гецко Ю. Ю.