Справа № 712/5564/21
Провадження № 2/712/1972/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2021 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі - Ліпатовій Н.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа: Центральне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа: Центральне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що йому на праві власності належить нерухоме майно нежитлові приміщення, загальною площею198,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складаються з нежитлових приміщень першого поверху з №1 по №4 та антресолі: приміщення №5, А-6-7.
Ѕ частина нерухомості належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. 05.06.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за №2881 (номер запису про право власності: 26467994, дата, час державної реєстрації: 05.06.2018 року). За цим договором позивач придбав зазначену частину у ОСОБА_3 .
Інша Ѕ частина майна належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. 05.06.2018 року та зареєстровано в реєстрі за №2874 (номер запису про право власності : 26467211, дата, час державної реєстрації: 05.06.2018 року). За цим договором позивач придбав зазначену частину у ТОВ «Агентство нерухомості «МАРТ».
Маючи намір розпорядитись своєю власністю, позивачу стало відомо, що на Ѕ частину нежитлового приміщення, загальною площею 198,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт відповідно до постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чміль А.В. від 30.11.2020 року. Особа, майно якої обтяжується ОСОБА_2 .
Проте, ОСОБА_2 є попереднім власником нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , що відчужив нерухоме майно, на яке накладено арешт у 2012 році. Так, ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 14.06.2013 року у справі 712/4059/13-ц визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ нежилих приміщень загальною площею 198,5 кв.м.
11.03.2021 року позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з Ѕ частини нежитлового приміщення заг.площею 198,5 кв.м., у зв`язку з тим, що позивач є власником майна з 05.06.2018 року, тобто до накладення арешту. Крім того, особа у якій позивач купував майно став його власником ще до відкриття виконавчого провадження.
Листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.03.2021 року позивачу було відмовлено у знятті арешту та повідомлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 22.07.2016 року знаходиться виконавче провадження №51725437 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11.05.2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська у справі 202/7984/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору.
Таким чином, арешт був накладений протиправно, на майно позивача, який не має відношення до виконавчого провадження, державним виконавцем не перевірено чи має боржник право власності на нерухоме майно.
Просив усунути перешкоди у здійсненні права власності майном шляхом зняття арешту з Ѕ частини нежитлового приміщення, загальною площею 198,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Чміль А.В. від 30.11.2020 року.
В судове засідання позивач не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.
Відповідач АТ КБ «Приватбанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Центральне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Київ) явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про дату, час і місце судового засідання було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомило, відзиву не подало.
Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Зі згоди позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст.16 ЦК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нерухомого майна нежитлових приміщень, загальною площею198,5 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з нежитлових приміщень першого поверху з №1 по №4 та антресолі: приміщення №5, А-6-7.
Ѕ частина вказаного нежитлового приміщення належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. 05.06.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за №2881 (номер запису про право власності: 26467994, дата, час державної реєстрації: 05.06.2018 року). За цим договором позивач придбав зазначену частину у ОСОБА_3 .
Інша Ѕ частина нерухомого майна належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. 05.06.2018 року та зареєстровано в реєстрі за №2874 (номер запису про право власності: 26467211, дата, час державної реєстрації: 05.06.2018 року). За цим договором позивач придбав зазначену частину у ТОВ «Агентство нерухомості «МАРТ».
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що на Ѕ частину нежитлового приміщення, яке належить ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Чміль А.В. від 30.11.2020 року. Особа, майно якої обтяжується ОСОБА_2 .
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є попереднім власником нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , що відчужив нерухоме майно, на яке накладено арешт у 2012 році.
Так, ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 14.06.2013 року у справі 712/4059/13-ц визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ нежилих приміщень заг.площею 198,5 кв.м.
В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 05.06.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. 05.06.2018 року та зареєстрованого в реєстрі за №2881 (номер запису про право власності: 26467994, дата, час державної реєстрації: 05.06.2018 року) позивач ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 Ѕ частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Листом Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.03.2021 року позивачу було відмовлено у знятті арешту та повідомлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 22.07.2016 року знаходиться виконавче провадження №51725437 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11.05.2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська у справі 202/7984/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору.
Таким чином, арешт на частину нерухомого майна позивача відповідно до постанови державного виконавця від 30.11.2020 року в рамках виконавчого провадження №51725437 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 11.05.2016 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська у справі 202/7984/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по кредитному договору, був накладений протиправно, оскільки нерухоме майно позивача, яке він набув 05.06.2018 року не має відношення до виконавчого провадження, боржником в якому є ОСОБА_2 .
За таких обставин, слушними є твердження позивача про те, що державним виконавцем належним чином не перевірено чи має боржник ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно.
Таким чином, судом встановлено, що позивач не є боржником у виконавчому провадженні №51725437.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути потиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
За ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути портиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За вимогами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй , а не боржникові, може звернутися до суду з позовом по визнання права власності на це майно і про звільнення майна з-під арешту.
У своїй постанові від 15.05.2013 Верховний Суд України дійшов правової позиції № 6-26цс13, згідно з якою вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.
В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна.
Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
За правилами ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За наведеного, позов є обґрунтований та таким, що підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 263-265, 354 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», третя особа: Центральне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права власності (розпорядження) майном шляхом зняття арешту з Ѕ частини нежитлового приміщення, загальною площею 198,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що накладений постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)Чміль А.В. від 30.11.2020 року, номер запису про обтяження: 39441114.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 29.07.2021.

Головуючий Т.Є.Троян

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач 2: Акціонерне товариство комерційний банк ПРИВАТБАНК, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Третя особа: Центральне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції (м. Київ) 02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка 15, .