СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/12399/20

пр. № 2/759/1204/21

15 липня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретарів судового засідання Кушнірчук А.Р., Пономарчук К.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 була надана матері позивача - ОСОБА_3 з сім`єю з двох осіб на підставі ордеру на жиле приміщення від 10 червня 1997 року. Ордер виданий на підставі розпорядження Ленінградської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 травня 1997 року № 787.

На даний час в квартирі на постійній основі зареєстровані: позивач, його мати - ОСОБА_3 та сестра позивача - ОСОБА_4 .

Мати позивача - ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2014 року, речей не зберігає, не сплачує комунальні послуги. Вказана обставина підтверджується актом про фактичне не проживання особи від 13 липня 2020 року, який підписаний сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та завірений начальником ЖЕД О. Яковенко.

Сестра позивача ОСОБА_4 також не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 2016 року, речей не зберігає, не сплачує комунальні послуги, що підтверджується актом про фактичне не проживання особи від 13 липня 2020 року, який підписаний сусідами ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та завірений начальником ЖЕД О. Яковенко.

Вказує, що оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вже понад чотири роки без поважних причин, весь тягар на утримання квартири несе він, жодних комунальних платежів та інших платежів щодо витрат на утримання квартири відповідачі не сплачують. Будь-яких заяв про неможливе проживання та про збереження реєстрації за адресою спірної квартири відповідачі не подавали, наміру вселятись до квартири не мають, що є підставою його звернення з цим позовом до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2020 року визначеного головуючого суддю Миколаєць І.Ю. (а.с. 14).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.08.2020 року справу прийнято до провадження судді Миколаєць І.Ю. (а.с. 17-19).

Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2021 року призначено повторний автоматичний розподіл справи (а.с. 42).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2021 року визначеного головуючого суддю Твердохліб Ю.О (а.с. 43).

Справу передано судді 26.04.2021 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.04.2021 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 44)

Відповідачі, яким направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, заяв з запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направили.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується оголошенням на сайті Судова влада України (http://court.gov.ua), причини неявки суду не відомі (а.с. 36).

Станом на дату розгляду справи відзив від відповідачів на адресу суду не надходив, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає за можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що є сусідкою позивача, бачила відповідачів останній раз у 2015 році. Зматір`ю позивача не дуже спілкувалася, більше - з ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона сусідка сторін, з ОСОБА_3 мала дружні стосунки, позивач та відповідач ОСОБА_4 це її діти. З 2015 -2016 року її за адресою позивача немає.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Ордеру, який виданий на підставі розпорядження Ленінградської районної в м. Києві державної адміністрації від 26 травня 1997 року № 787, квартира за адресою: АДРЕСА_1 була надана його матері ОСОБА_3 на сім`ю з 2 осіб (а.с. 7).

В квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), що підтверджується відповідними довідками про реєстрацію місця проживання (а.с. 15,16).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживають, що підтверджується актами ЖЕД №2 від 13.07.2020 року (а.с. 8,9).

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Житлового кодексу Української РСР.

Згідно положення ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Частина 2 вказаної норми передбачає, що якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання особи має бути зареєстроване у встановленому законодавством порядку.

При вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, судом враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК, при цьому саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження факту не проживання відповідача у вищевказаній квартирі позивачем було надано акти про непроживання відповідачів.

Крім того допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_13 підтвердили факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з 2015 року.

За таких обставин, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі не проживають у спірній квартирі та не користуються квартирою більше шести місяців без поважних причин, а тому є достатньо підстав, відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, для визнання їх втратившими право користування жилим приміщенням.

Суд не вирішує питання щодо судових витрат, оскільки позивачем такого питання перед судом не ставилось.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК Украъни, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

За письмовою заявою відповідача поданою до суду протягом 30 днів з дня отримання копії рішення заочне рішення може бути переглянуто.

Апеляційна скарга на рішення подається учасниками справи безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України) до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_3 .

відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 20.07.2021 року.

Суддя Твердохліб Ю.О.