УХВАЛА

22 березня 2021 року м. Кропивницький

справа № 393/139/20

провадження № 22-ц/4809/386/21

Кропивницький апеляційний суд у складі головуючого судді Дьомич Л.М., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2020 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2020 року позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № від 01 листопада 2017 року у загальному розмірі 21017,05 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 01 лютого 2021 року подану представником апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2020 року залишено без руху; запропоновано скаржниці у встановлений строк подати до суду обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, а також належні докази на підтвердження своїх доводів; докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153,00 грн або оформлене у відповідності до вимог законодавства клопотання на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та належні докази на підтвердження майнового стану скаржниці.

15 лютого 2021 року на електронну адресу апеляційного суду від представника скаржниці надійшло клопотання про звільнення від сплати або розстрочення сплати судового збору за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2020 року у даній справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». В обґрунтування заявленого клопотання представник скаржниці знову посилається на довідку з місця роботи ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року, яка визнана апеляційним судом неналежним доказом на підтвердження майнового стану скаржниці та не відображає в повній мірі майновий стан). Представник скаржниці також не зважив на необхідність визначення та зазначення у клопотанні способу застосування апеляційним судом норми ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (або звільнення від сплати судового збору, або розстрочення сплати судового збору, тобто на розсуд суду самостійно визначитись зі способом питання пов`язаного зі сплатою судового збору).

Також не виконано вимогу ухвали апеляційного суду від 01 лютого 2021 року про подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі.

Разом з тим, апеляційний суд, врахувавши намір скаржниці реалізувати своє процесуальне право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі, ухвалою від 23 лютого 2021 року продовжив ОСОБА_1 строк на виконання вимог ухвали Кропивницького апеляційного суду від 01 лютого 2021 року на десять днів з дня отримання копії даної ухвали. Також було роз`яснено, що у разі, коли недоліки апеляційної скарги не будуть усунуті у встановлений судом строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржниці.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали апеляційного суду від 23 лютого 2021 року скаржницею отримано 27 лютого 2021 року, представником скаржниці - 01березня 2021 року (а.с. 117-118).

09 березня 2021 року представником ОСОБА_1 подано до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі, а також клопотання про звільнення від сплати або розстрочення сплати судового збору за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2020 року у даній справі.

Обґрунтовуючи наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, стороною скаржниці зазначено, що Новгородківський районний суд Кіровоградської області ухвалив рішення 07 серпня 2020 року під час карантинних обмежень у спрощеному провадженні без виклику сторін, копію судового рішення представнику відповідача не надіслав, хоча адреса для листування останнього була зазначена у відзиві на позовну заяву. Таким чином, запровадження карантинних обмежень та не направлення представнику відповідача копії оскаржуваного судового рішення призвели до пропуску строку апеляційного оскарження.

Відповідно до ч.1 ст.127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Враховуючи, що встановлені Урядом на території України карантинні обмеження, дійсно могли перешкоди скаржниці у своєчасному отриманні професійної правничої допомоги, наявні правові підстави для поновлення судом строку на апеляційне оскарження судового рішення у даній справі.

Розглянувши клопотання представника скаржниці про звільнення від сплати або розстрочення сплати судового збору за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2020 року у даній справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до змісту принципу диспозитивності цивільного судочинства, наведеним у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

З огляду на викладене, визначене чинним законодавством право суду у передбачених законом випадках полегшити покладений на особу майновий тягар судових витрат у цивільній справі, може бути реалізоване виключно у спосіб, який передбачений законодавством та визначений заявником у відповідному клопотанні. Апеляційним судом неодноразово було запропоновано скаржниці визначити такий спосіб, вказавши його у відповідному клопотанні, тобто безальтернативно вказати про звільнення від сплати судового збору чи про розстрочення сплати судового збору просить заявниця. Покладення вирішення зазначеного питання на розсуд суду не відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Однак, у поданому клопотанні скаржницею знову не визначено найбільш прийнятний для неї спосіб застосування судом норми ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Також в обґрунтування заявленого клопотання представник скаржниці посилається на довідку з місця роботи ОСОБА_1 від 09 грудня 2020 року, відповідно до якої заробітна плата скаржниці за одинадцять місяців 2020 року склала 33307,80 грн з урахуванням податків та зборів. Як зазначає представник скаржниці, розмір судового збору за подання апеляційної скарги перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

ЄСПЛ зазначає, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Апеляційним судом враховано, що обов`язок сплатити судовий збір, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно. Застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

Визначене Законом України «Про судовий збір» право суду відстрочити, розстрочити сплату судового збору, зменшити його розмір або звільнити від його сплати може бути реалізоване, зокрема, у випадку, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік (п.1 ч.1 ст. 8 Закону).

Оскільки особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі, апеляційним судом наголошувалось, що за усталеною практикою Верховного Суду таким доказом може бути, зокрема, довідка органу ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній календарний рік (4 квартали, що передують зверненню заявника з клопотанням). Надану скаржницею довідку з місця роботи апеляційним судом було оцінено критично, оскільки зазначений документ не відображає всіх можливих джерел доходу ОСОБА_1 та містить інформацію за інший, ніж визначено законом період (не вказує на річний дохід).

Оскільки скаржниця на вказане не зважила, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення клопотання скаржниці про розстрочення або звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У зв`язку з даною відмовою, апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2020 року у даній справі підлягає залишенню без руху, надається строк для сплати судового збору, надання доказу такої сплати.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 07 серпня 2020 року у даній справі.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення або звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги - відмовити.

Запропонувати ОСОБА_1 у десятиденний термін з дня отримання копії ухвали надати до Кропивницького апеляційного суду:

докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 153,00 грн. за реквізитами, зазначеними на офіційному сайті Кропивницького апеляційного суду або оформлене у відповідності до вимог законодавства клопотання на підставі ст.8 Закону України «Про судовий збір» та належні докази на підтвердження майнового стану скаржниці.

У разі невиконання у встановлений строк вимог щодо усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржниці.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду Л.М. Дьомич