Дата документу 09.07.2021
Справа № 334/2331/21
Провадження № 2/334/2331/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі

Головуючого суддіКоломаренко К.А.
при секретаріФарзаєвій К.А.
за участі
представника позивачаадвоката Серболової Н.М. (діє на підставі ордеру серії ДН№115242)

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив наступне. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 16.02.1994. ОСОБА_3 залишила заповіт на користь позивача. Водночас оформити спадщину після смерті баби позивач не має можливості, оскільки постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.03.2021 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Причиною відмови є неможливість визначення суб`єкта спадкування за заповітом, оскільки в заповіті спадкодавцем не зазначено ідентифікаційний код спадкоємця, а прізвище ім`я по батькові позивача - онука спадкодавця та відповідача - сина спадкодавця (спадкоємця першої черги) та батька позивача співпадають повністю.

Ухвалою суду від 30.04.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, витребувано докази, а саме копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 14.06.2021 закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи призначено по суті.

В судовому засіданні представник позивача провила позовні вимоги задовольнити з підстав, визначених в позові.

Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду надійшла нотаріально завірена заява відповідача, в якій останній просить провести судове засідання без його, заявлені вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши нотаріально посвідчену заяву відповідача, письмові докази у справи, заслухавши свідка, суд встановив наступне.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1994, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної ради народних депутатів, зареєстрованого у Запорізькому МБТІ, ОСОБА_3 належала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що встановлено свідоцтвом (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13).

Відповідно до заповіту, посвідченого 21.04.1997 року державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори Корогодська Г.Т. заповіла ОСОБА_1 все належне їй на день смерті майно (а.с. 14). В заповіті ідентифікаційних даних спадкоємця (РНОКПП, дата народження не зазначені).

Позивач ОСОБА_1 02.03.2021 звернувся до Другої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин зі спадкодавцем та неможливістю визначення суб`єкта спадкування за заповітом (а.с. 9).

З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 (а.с. 20).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що відповідач ОСОБА_1 є її вітчимом, а позивач ОСОБА_1 - її братом. Зі спадкодавцем - ОСОБА_3 вона також була знайома. За життя ОСОБА_3 бажала, щоб житлом був забезпечений її онук - позивач ОСОБА_1 , оскільки у її син на той час був забезпечений житлом, та не потребував іншого. Про складений заповіт на користь позивача всі знали.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідност.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповіла ОСОБА_1 все належне їй на день смерті майно В заповіті ідентифікаційних даних спадкоємця (РНОКПП, дата народження не зазначені).

Разом з тим в ході судового розгляду встановлено, що заповіт складено на користь позивача, що не заперечується і самим відповідачем, та підтверджується показами свідка в судовому засіданні.

У судовому засіданні встановлено, що позивач після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, у тому числі, у зв`язку з неможливістю визначення суб`єкта спадкування за заповітом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, визнання позову відповідачем суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту прав позивача як спадкоємця шляхом визнання права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 141, 158, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Повне рішення складено 19.07.2021

Суддя: Коломаренко К. А.