Провадження № 2/127/1836/21
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 липня 2021 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гуменюк К.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

вимоги позивача: визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Позовна заява мотивована тим, що позивач та його дружина ОСОБА_3 проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є власниками зазначеного житлового приміщення. В жовтні 2020 року останні отримали запрошення на участь у місцевих виборах та додатково отримали запрошення на ім`я ОСОБА_2 , яка не являється їхнім родичем та взагалі немає ніякого відношення до їхнього житлового приміщення та проживає в АДРЕСА_2 .

У зв`язку із виниклими обставинами позивач звернувся до національної поліції, яка встановила, що ОСОБА_2 з 1994 року зареєстрована та проживає в кв. АДРЕСА_3 , та до квартири позивача жодного відношення не має.

ОСОБА_2 про іншу адресу реєстрації дізналась від працівників поліції, будь яких дій для вирішення цього питання робити не бажає.

Відділом ведення державного реєстру виборців м. Вінниці була здійснена перевірка персональних даних ОСОБА_2 та отримано підтвердження зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

10 лютого 2021 року позивач вдруге звернувся до Департаменту адміністративних послу Вінницької міської ради з вимогою зняти з реєстрації помилково зареєстрованої за його адресою ОСОБА_2 . Однак, у цьому йому було відмовлено.

Відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою вона не цікавиться та ні на що не претендує.

З огляду на зазначене вище позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 18 травня 2021 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було.

Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило.

З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_4 на підставі договору дарування квартири від 17 вересня 2004 року являється ОСОБА_3 . Даний договір посвідчено Нідзельською І.Є. державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 1-916, а також зареєстрований КП «ВООБТІ» 20 жовтня 2004 року (а.с. 6, 5).

Позивач ОСОБА_1 та власник вказаної вище квартир ОСОБА_3 являються подружжям, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 16).

В даній квартирі зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 (а.с. 35), яка не являється родичом, членом сім`ї, не проживає в даній квартирі.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, здійснюється шляхом пред`явлення негаторного позову.

У пункті 38 Постанови від 04 липня 2018 року (справа № 653/1096/16-ц) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що негаторний позов це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Отже, враховуючи положення ст. 391 ЦК України та вказаний вище висновок Великої Палати Верховного Суду, позивачем у негаторному позові є власник майна.

Судом встановлено, що власником квартири, де зареєстровано місце проживання відповідача, являється ОСОБА_3 , квартира нею отримана в дарунок на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, а тому в силу п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, являється особистою приватною власністю ОСОБА_3 .

Натомість з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням звернувся ОСОБА_1 , який не є власником квартири.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Із урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 732/1479/16-ц.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 89, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області К.П. Гуменюк