Провадження № 2/752/3995/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.02.2021 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Власенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

у жовтні 2019 року позивач АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся у суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що відповідно до кредитного договору № б/н від 08 лютого 2013 року, який був укладений між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останньому було видано кредит у розмірі 3 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту порушені.

Згідно з п. 2.1.1.4.2. «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором.

Станом на 30 вересня 2019 року заборгованість відповідача становить 125 776,45 грн., що складається з:

- 3 300 грн. заборгованість за кредитом,

- 122 476,45 грн. заборгованість за простроченим за користування кредитом з 08.02.2013 по 30.07.2018р.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 грудня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. (а.с. 47)

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року задоволено позов АТ КБ "Приватбанк". Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 3 300 грн. заборгованості за кредитом, 122 476,45 грн. заборгованості за простроченим за користування кредитом з 08.02.2013 р. по 30.07.2018 р. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 54)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2020 року скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року, а справа призначена до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. (а.с. 105)

Відповідач ОСОБА_1 надав письмові пояснення. Просить відмовити в задоволенні позову, оскільки 08.02.2013 р. в приміщенні ПриватБанку він отримав платіжну картку з кредитними коштами в сумі 3 300 грн., заповнивши Анкету - заяву, куди вніс персоналі дані про особу. При цьому, відповідач не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. В квітні 2015 року з метою закриття банківської картки, строк дії якої закінчувався, відповідач з"явився до банку, де йому повідомили про наявність заборгованості у розмірі 8 000 грн. Не перевіряючи правильність нарахування заборгованості, ОСОБА_1 сплатив вказану суму заборгованості. З вказаного часу він не здійснював жодної банківської операції по вказаній картці, вважаючи, що взаємовідносини з банківською установою врегульовано і припинено.

В судове засідання позивач АТ КБ "ПриватБанк" не забезпечив явку свого представника. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. (а.с. 42)

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, з наступних підстав.

Звертаючись у суд з даним позовом, АТ КБ "Приватбанк" зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування патіжною карткою ", затверджених наказом № СП-2010 - 256 від 06.03.2010 р. та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договвір, що підтверджується підписом у заяві.

Суд не може погодитися із такими доводами позивача, оскільки вони не відповідають матеріалам справи.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що відповідно до укладеного договору від 08.02.2013 р. ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження умов договору АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача ОСОБА_1 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості, копію виписки з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , довідку про видані кредитні картки та копію паспорта ОСОБА_1 (а.с. 6-32).

Проте, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування.

Як вбачається з матеріалів справи, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію.

Вказана анкета-заява не містить даних про умови кредитування, в ній відсутня відмітка про те, яку саме картку мав намір отримати відповідач, а також бажаний кредитний ліміт (а.с. 6).

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Враховуючи викладене, вимоги АТ «КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування кредитними коштами є безпідставними.

В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідач ОСОБА_1 зазначив, що повернув АТ КБ «Приватбанк» кошти, які він використав. З наданої позивачем виписки з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що доводи відповідача підтверджуються. (а.с. 4-5)

Враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості по тілу кредиту також не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 526, 625, 651, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: