Справа № 629/1411/21
Провадження № 2-з/629/19/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Котяй А.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовом позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, що оскаржується, оскільки з її заробітної плати бухгалтерія буде змушена стягувати кошти на погашення боргу на підставі постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 02.03.2021 року ВП №64171800, що є незаконним, так як нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився в безспірності заборгованості, а відповідач не надав всіх документів на підтвердження заборгованості. Враховуючи вище вказане, позивач просила зупинити стягнення за виконавчим написом.

Вивчивши надану заяву, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 зазначеної постанови визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заявник в заяві про забезпечення позову просить зупинити стягнення за виконавчим документом, однак нею не наведено жодних доказів того, що з її заробітної плати на момент подання заяви стягуються будь-які кошти, не наведено ризиків та не надано документальних підтверджень реальної загрози у подальшому виконанні рішення суду. Імовірність утруднення чи невиконання рішення у зв`язку зі стягненням коштів з заробітної плати, про яку зазначає позивач в заяві, не може бути підставою застосування заходів забезпечення, оскільки суд не може попередньо надати оцінку доказам у справі та відповідно не може встановити результат розгляду справи та відповідно те, що підлягатиме виконанню. Безпідставне забезпечення позову може порушити права відповідача. Твердження позивача про те, що існування виконавчого документу свідчить про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення, не знайшло свого підтвердження, а зазначений п.6 ч.1 ст.150 ЦПК України, лише передбачає можливість забезпечення шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, що оскаржується, у разі наявності підтверджених ризиків та загрози утруднення виконання. Так, позивачем на підтвердження викладеного в заяві про забезпечення позову не надано жодного документу, про що свідчить відсутність додатків, крім квитанції та копій заяви, додатки до позовної заяви є доказами при розгляді справи та їх оцінку суд буде надавати при винесенні рішення та вони не беруться судом до уваги при вирішенні питання забезпечення.

Спосіб захисту права шляхом заборони вчиняти певні дії в майбутньому не передбачений законом, тому така вимога не задовольняється судом, про що свідчить висновок викладений в постанові ВСУ від 24 травня 2017р. у справі № 6-951цс16.

Таким чином, позивач не навела достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову, оскільки не доведено факт того, що з її заробітної плати стягуються кошти, тому суд вважає заяву про забезпечення позову безпідставною та необґрунтованою і приходить до висновку про необхідність відмови у забезпеченні позову, оскільки зупинити стягнення, яке не відбувається, суд не може.

Керуючись ст.ст.149-150,153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга

подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Т.О.Каращук