Дата документу 22.07.2021
Справа № 501/2518/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому (з урахуванням уточнень) просить здійснити поділ спільного майна подружжя та визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , придбаним під час шлюбу Автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; Автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості по 1/2 частині спільного майна подружжя, водночас припинив право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину автомобілю «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 21 грудня 2007 року до 31 жовтня 2015 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, за сумісні кошти подружжя, ними було придбано майно Автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 200000,00 (двісті тисяч) гривень зареєстрований на ім`я відповідача ОСОБА_2 ; Автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 80000 (вісімдесят тисяч) гривень зареєстрований на ім`я позивачки - ОСОБА_1 . Отже подружжям було придбане майно на загальну суму 280000,00 гривень. Таким чином, позивачка вважає, що їй на праві власності належить одна друга частина всього майна, що придбане під час шлюбу, а саме автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобілю «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 на загальну суму 140000,00 грн. Просить врахувати вартість автомобіля «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким відповідач розпорядився без її згоди, тому просить стягнути з відповідача компенсацію за 1/2 частину спільного майна подружжя та припинити право власності відповідача на 1/2 частину автомобілю «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.2-4,58-62,131-135).

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати автомобіль OPEL ASTRA 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 вартістю 108000 грн., холодильник вартістю 2250 грн., панель газової плити та духова шафа вартістю 1200 грн., електричний бойлер вартістю 1280 грн., телевізор Philips вартістю 6800 грн., пральна машина Samsung вартістю 4629.00 грн., пилосос циклон LG вартістю 646.58 грн., кухонний прилад лопатка вартістю 27.00 грн., кухонний прилад щіпці вартістю 43.42 грн., спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; поділити майно, що нажите за час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , виділивши у власність ОСОБА_2 холодильник вартістю 2250 грн., панель газової плити та духова шафа вартістю 1200 грн., електричний бойлер вартістю 1280 грн., пральну машину Samsung вартістю 4629 грн., всього на суму 9359 грн.; у власність ОСОБА_1 автомобіль OPELASTRA 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 вартістю 108000 грн., телевізор Philips вартістю 6800 грн., пилосос циклон LG вартістю 646,58 грн., кухонний прилад лопатка вартістю 27,00 грн., кухонний прилад щіпці вартістю 43,42 грн., всього на суму 115517 грн., стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості майна нажитого за час шлюбу в розмірі 106158 грн. (а.с.33-34).

Зустрічні Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час шлюбу було придбано автомобіль HONDACIVIC 2008 року випуску, але під час шлюбу зазначений автомобіль було продано і кошти були витрачені на потреби сім`ї, також під час шлюбу було придбано автомобіль OPEL ASTRA 1995 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , який зареєстровано на ім`я ОСОБА_1 . Вартість автомобіля OPEL ASTRA становить 108000 грн., крім того подружжям було придбано холодильник вартістю 2250 грн.; панель газової плити та духова шафа вартістю 1200 грн.; електричний бойлер вартістю 1280 грн.; телевізор Philips вартістю 6800 грн.; пральна машина Samsung вартістю4629.00 грн., пилосос циклон LG вартістю 646,58 грн.; кухонний прилад лопатка вартістю 27,00 грн.; кухонний прилад щіпці вартістю 43,42 грн., на загальну суму 124876 грн. Позивач, посилаючись на ст.71 СК України просить здійснити розподіл спільного майна подружжя.

Позивач та його представник про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, представник позивача адвокат Дубінчук Ж.М. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, надала відзив на зустрічний позов.

Відповідач та його представник був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, в судове засідання не з`явились, представник позивача адвокат Кузнєцова Л.О., надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, адвокат Головішин В.К. надав відзив на первісний позов.

Дослідивши надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 про поділ майна подружжя підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, визнано сторонами та підтверджується матеріалами справі, що з 21 грудня 2007 року до 31 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Під час шлюбу подружжям був придбаний Автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 200000,00 (двісті тисяч) гривень титульним власником якого є відповідач ОСОБА_2 та Автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 80000 (вісімдесят тисяч) гривень титульним власником якого є позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.3 ст. 368 ЦК України). Згідно ч.ч.1, 2 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст.69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України). При цьому, право на спільне майно, яке виникає у подружжя в період шлюбу, не припиняє своє існування після його розірвання або фактичного припинення шлюбу. Розпорядження, користування та володіння об`єктами права спільної сумісної власності здійснюється подружжям з рівними правами та обов`язками, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним до шлюбу. Кошти, які були набуті до шлюбу, або одержані під час шлюбу за реалізоване майно, яке належало одному з подружжя до шлюбу. Кошти, одержані від реалізації такого майна, (будинку, квартири), які належали одному із подружжя до шлюбу одним із подружжя, є особистою приватною власністю. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п.3 ч.1 ст.57 СК України).

Відповідно до правових позицій та висновків, які були висловлені Верховним Судом України в постановах по справах: № 6-612цс15 від 01 липня 2015р., № 6-2333цс15 від 25 листопада 2015р., № 6-241цс15 від 16 грудня 2015р., №6-801цс16 від 07 вересня 2016р. №6-846цс16 від 12 жовтня 2016р., № 6-1568цс16 від 07 грудня 2016р., № 6-399цс17 від 05 квітня 2017р. належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування, а отже, і рішення суду, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

Так, дослідивши надані по справі докази, суд зазначає, що відповідачем та його представником не надано суду жодних доказів, які б підтверджували, що кошти за проданий під час шлюбу автомобіль HONDACIVIC 2008 року випуску, були витрачені на потреби сім`ї.

Окрім того, ні відповідачем, ні його представником жодним чином не обґрунтовано, що під час шлюбу було придбано: Холодильник вартістю 2250 грн.; Панель газової плити та духова шафа вартістю 1200 грн.; Електричний бойлер вартістю 1280 грн.; Телевізор Philips вартістю 6800 грн.; Пральна машина Samsung вартістю 4629.00 грн.; Пилосос циклон LG вартістю 646,58 грн.; Кухонний прилад лопатка вартістю 27,00 грн.; Кухонний прилад щіпці вартістю 43,42 грн.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення зустрічного позову в цій частині, оскільки позивачем за зустрічним позовом не обґрунтовано та жодними належними і допустимими доказами не підтверджено, що зазначене майно придбано саме за спільні кошти подружжя.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбані сторонами під час шлюбу автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; Автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації різниці ринкової вартості автомобілів, що становить суму в розмірі 60000,00 грн.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом визнання спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , придбаним під час шлюбу Автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та Автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , стягнення з відповідача на користь позивача частини вартості спірних автомобілів, як спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, тому суд вважає що позов в цій частині підлягає до задоволенню.

З цих підстав підлягає задоволенню вимога про розділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що складається з Автомобіля «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; Автомобіля «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 шляхом визнання за ОСОБА_1 , права приватної власності на Автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 за ОСОБА_2 право приватної власності на Автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , про припинення права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на Автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та Автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження вимоги про стягнення витрат про надання правової допомоги представником позивача надано квитанцію №47 від 06.03.2019 р., однак, детального опису робіт (наданих послуг) за договором про надання професійної правничої допомоги до суду не надано. За таких підстав, суд вважає, що оскільки позивачем не надано доказів того, що вона дійсно понесла витрати в межах даної справи то відсутні підстави для задоволення вимоги позивача щодо стягнення судових витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, - задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , придбаним під час шлюбу, автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що складається з автомобіля «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіля «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , право приватної власності на Автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , право приватної власності на автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на на автомобіль «HONDA CIVIK», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; автомобіль «OPEL ASTRA», 1995 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , - припинити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , грошову компенсацію в розмірі 60000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 22 липня 2021 року.

Суддя