КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9093/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року у складі судді Кахно І.А.,

у справі за позовомОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся у суд із з позовом до товариства обмеженою відповідальністю «Нова Пошта (далі - ТОВ «Нова Пошта») про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 згідно експрес-накладної від 19 серпня 2020 року (оформлена 13 серпня 2020 року № 4262) з відділення № 3 ТОВ «Нова Пошта» в м. Запоріжжя очікував вантаж за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: комод соната-8 венге білий, який був придбаний у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та очікував на його доставку до 15 серпня 2020 року.

При купівлі вищевказаного комода позивач був повідомлений відправником - ФОП ОСОБА_2 , що вартість доставки, яка має бути сплачена за кошти позивача складатиме 306 грн, але в зв`язку з тим, що відповідач ТОВ «Нова Пошта» самостійно та без погодження зі позивачем визначив необхідність у додатковому обрешетуванні даного вантажу, необхідно сплати додаткову вартість пакування та загалом вартість послуг відповідача складатиме 506 грн.

Вантаж було доставлено до місця призначення із запізненням та 17 серпня 2020 року за адресою доставки позивачем в присутності представника перевізника було встановлено, що вантаж не був обладнаний додатковим обрешетуванням, у зв`язку з чим у той же день представником відповідача ОСОБА_3 в присутності позивача, був складений акт приймання-передачі вантажу, де зазначено, що дійсно у вантажу наявна тільки заводська упаковка і відсуне обрешетування вантажу, яке мало бути додатково облаштовано перевізником за окрему плату. Перевізник відповідача ОСОБА_3 відмовився передати позивачу вантаж без сплати суми доставки разом з повною вартістю обрешетування, а саме 506 грн., які позивач був вимушений сплатити, що підтверджується документом про переказ готівки № НОМЕР_1 від 17 серпня 2020 року.

Отже позивач вважає, що при наявності факту введенням останнього в оману відповідачем ТОВ «Нова Пошта», який полягав у вимаганні сплати коштів за невиконану послугу з обрешетування вантажу в розмірі 200 грн, позивач був вимушений звернутись до відповідача із претензію від 19 серпня 2020 року, яку особисто прийняв касир відділення № 25 ТОВ «Нова Пошта».

У зв`язку з відсутністю відповіді на подану позивачем претензію від 19 серпня 2020 року та поверненні коштів за неотриману послугу у розмірі 200 грн, тобто ненаданні додаткової послуги пакування шляхом обрешетування вантажу, позивач був вимушений звернутись до суду із позовною заявою про захист прав споживача шляхом стягнення із відповідача на свою користь суму за сплачену та неотриману послугу у розмірі 200 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Обґрунтовуючи розмір заподіяної моральної шкоди, позивач зазначає, що внаслідок неправомірних дій відповідача були порушені його права як споживача, та як наслідок порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, наявності душевних страждань, сильних душевних хвилювань, тривалий час позивач постійно відчував психологічні переживання та сором, душевний біль, депресію та приниження через те, що фактично був ошуканий з боку протиправних дій відповідача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Нова Пошта» на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнової шкоди 200 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду в частині стягнення моральної шкоди, стягнувши її з відповідача у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на судову практику, що регулює питання відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги ідентичні за змістом з позовними вимогами.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надійшло.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як убачається з матеріалів справи, що ФОП ОСОБА_2 , згідно експрес-накладної № 4262 від 13 серпня 2020 року з відділення № 3 в м. Запоріжжя було відправлено вантаж до адреси АДРЕСА_2 , для ОСОБА_1 . Оголошена вартість вантажу вказана відправником у розмірі 1 871 грн. Повний опис відправлення визначено: комодсСоната-8 Эверест венге белый. Кількість місць - 2. Доставка оплачується за кошти отримувача у розмірі 506 (п`ятсот шість) грн (а.с. 8).

17 серпня 2020 року одержувач в особі ОСОБА_1 та перевізник в особі ОСОБА_3 склали акт приймання-передачі вантажу відповідно до накладної № 4262 від 13 серпня 2020 року, яким було зафіксовано, що під час огляду в момент отримання відправлення, останнє було упаковано лише в стрейч - плівку та відповідно, відсуне обрешетування (а.с 7).

Позивач сплатив за реквізитами ТОВ «Нова пошта» вартість доставки, яка складає 506 грн, що підтверджується документом на переказ готівки № НОМЕР_1 від 17 серпня 2020 року (а.с. 6).

19 серпня 2020 року, на підставі складеного 17 серпня 2020 року акту приймання-передачі вантажу відповідно до накладної № 4262 від 13 серпня 2020 року, ОСОБА_1 склав претензію до ТОВ «Нова Пошта» із вимогою про відшкодування 200 (двісті) грн, як кошти, які були сплачені їм за додаткову послугу обрешетування безпідставно, оскільки остання не була йому надана. Зазначену претензію було прийнято особисто касиром ТОВ «Нова Пошта», про що свідчить підпис останнього (а.с. 5).

З листа № 23766 від 11 листопада 2020 року долученого до відзиву на позов, ТОВ «Нова Пошта» повідомила, що проведеною внутрішньою перевіркою підтверджено факт ненадання додаткової послуги «Пакування» підтверджено та погоджено компенсувати вартість ненаданої послуги в розмірі 200 грн.

Однак, для здійснення перерахунку просили позивача надати копію документу, який містить реєстраційний номер облікової картки платника податків (а.с. 38).

Разом з тим, відповідно до справи, заявлені документи перевізнику надано не було.

Враховуючи, що рішення районного суду в частині вимог про стягнення 200 грн не оскаржено подана апеляційна скарга не містить у собі доводів щодо невідповідності висновків суду в частині задоволених вимог, тому судом апеляційної інстанції переглядається рішення суду першої інстанції лише в оскаржуваній частині, де ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, у сумі 100 000 грн.

Відмовляючи в частині вимог щодо стягнення моральної шкоди, районний суд виходи з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів заподіяння йому моральних страждань з боку відповідача за обставин, викладених у позові, відсутні докази в обґрунтування причин їх виникнення та позивачем не вказано, в чому полягає така шкода, та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди.

Колегія погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

За змістом пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у статті 23 ЦК України.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди та відповідні докази на розгляд суду не надав.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Правові підстави до стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: