Провадження № 2/752/3010/21
У Х В А Л А

24.02.2021 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Колдіної О.О.,

з участю секретаря Оджубейської Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський іподром» про про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в порядку ст. 236 КЗпП України про стягнення з КП «Київський іподром» середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 796604,55 гривень.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 24.06.2019 р. ОСОБА_1 поновлено на посаді інспектора з кадрів КП «Київський іподром» з моменту звільнення та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Незважаючи на обов`язок негайно виконати рішення суду в частині поновлення на роботі такі дії були вчинені відповідачем 24.06.2020 р. Поновлення відбулось після постановлення Київськоим апеляційним судом ухвали 23.06.2020 р. про залишення рішення Голосіївського районного суду м.Києва без змін.

В зв`язку з порушенням строків виконання рішення про поновлення на роботі ОСОБА_1 , посилаючись на положення ст.036 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Представник позивача в ході розгляду заяви підтримав її, просив задовольнити, зазначаючи, що рішення Голосіївського районного судум.Києва від 24.06.2019 р. в частині поновлення на роботі, що підлягало негайному виконанню, не було виконано відповідачем, що є підставою для стягнення середнього заробітку.

Представники відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на те, що рішення суду в частині поновлення на роботі не було допущено до негайного виконання і було виконано одражу після набрання ним законної сили. Відповідальність роботодавця у вигляді виплати середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду наступає лише у разі безпідставного невиконання рішення, без поважних причин. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду, що при вирішенні даної заяви необхідно врахувати, що ОСОБА_1 з вересня 2019 р. по жовтень 2020 року мала трудовий стаж і його розмір повинен бути врахований.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.06.2019 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення, відповідно до якого звільнення ОСОБА_1 було визнано незаконним, поновлено її на посаді інспектора з кадрів КП «Київський іподром» з моменту звільнення, стягнуто з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 25238,65 гривень, а також судові витрати.

Рішення суду в частині поновлення на роботі не було допущено судом до негайного виконання.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17.03.2020 р. було зупинено виконання рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24.06.2019 р.

Відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 23.06.2020 р. рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24.06.2019 р. залишено без змін.

На підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 24.06.2019 р. КП Київський іподром» поновив позивача на посаді 24.06.2020 р., виконавши рішення суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Згідно з положеннями ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

У випадку невиконання цього обов`язку добровільно, рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають Закон України «Про виконавче провадження».

Підставою для настання відповідальності у вигляді виплати середнього заробітку є безпідставне, без поважних причин невиконання рішення суду.

Таких обставин в ході розгляду заяви ОСОБА_1 не встановлено, а рішення Голосіївського районного суду м.Києва було виконано після набрання ним законної сили.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення заяви суд не вбачає.

в и р і ш и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київський іподром» про про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя