Провадження № 2/760/1507/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2021 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Фареник А.О.

відповідача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судового засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором позики в розмірі 88 937, 64 гр.

Посилається в позові на те, що 25 липня 2017 року між нею та відповідачем був укладений Договір позики №25/07/17-10, за умовами якого вона передала останньому в борг 83 252, 14 гр. , що за курсом долара США в НБУ на день укладення Договору було еквівалентно 3 224, 00 дол. США.

Кінцевий строк повернення грошових коштів був обумовлений до 25 листопада 2017 року.

За тиждень до дати повернення грошових коштів, а саме 17 листопада 2017 року, відповідач звернувся із проханням позичити йому назад сплачену ним частину грошових коштів та продовжити дію Договору позики ще на півроку.

В результаті даних домовленостей 17 листопада 2017 року між ними була укладена письмова додаткова угода №1 до Договору позики, якою було підтверджено передачу відповідачу грошових коштів в розмірі 85 360, 00 гр., що за курсом долара США на день укладення Договору було еквівалентно 3 224, 00 дол. США

Кінцевий строк повернення позики становив 25 березня 2018 року.

27 березня 2018 року між ними була укладена додаткова угода №2 до Договору позики, якою було підтверджено, що вона передала у власність відповідача грошові кошти в розмірі 84 805, 25 гр., що за курсом НБУ на день укладення Договору було еквівалентно 3 224, 00 дол. США.

Кінцевий строк повернення відповідно до Графіку повернення грошових коштів становив 25 липня 2018 року.

Після підписання Додаткової угоди №2 відповідачем було здійснено часткове повернення грошових коштів на загальну суму 53 323, 00 гр., тобто залишок не повернутих коштів становить 31 482, 35 гр.

Відповідач відмовляється від подальшого виконання умов договору позики.

Вважає, що відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе за Договором позики зобов`язань будь-якими засобами й хитрощами, прикладом якого стала судова справа № 760/6428/19, яка була відкрита 09 квітня 2019 року за позовом дружини відповідача ОСОБА_4 до відповідача та неї про визнання недійсним Договору позики №25/07/17-10 від 25 липня 2017 року та Договору застави від 25 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу в реєстрі за №3626.

В даній справі дружина відповідача просила визнати недійсними вказані договори на підставі того, що вона, нібито, не знала про їх укладення, хоча це не відповідає дійсності, оскільки вона була присутня під час укладання договору, та не давала свою згоду на їх укладання. Відповідач подав до суду клопотання, в якому позов визнавав, та просив його задовольнити, що свідчить про їх змову задля уникнення виконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів за Договором позики.

Судом було встановлено, що доводи дружини відповідача не грунтуються на законних вимогам, а факти викладені нею в позовній заяві не відповідають дійсності, і як результат 02 грудня 2019 року судом у задоволенні позову було відмовлено повністю.

Відповідно до п. 10 Договору позики за несвоєчасне повернення позики (її чергове частини за графіком) позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу (грошових коштів, переданих в позику) за кожний календарний день прострочення заборгованості.

Однак, враховуючи кількість днів прострочення повернення суми заборгованості, сума неустойки виходить доволі великою.

Зазначає, що її метою є реальне настання можливості відповідачем виконання судового рішення та повернення суми заборгованості, вважає за можливе зменшити розмір неустойки з 1% до 0,5%.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стянути з відповідача залишок заборгованості за умовами договору в сумі 31 482, 35 гр. та 57 455, 29 гр. пені.

Ухвалою суду від 28 серпня 2020 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За ініціативою суду справа була призначена до розгляду з викликом сторін.

Позивач до суду не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутності.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував.

Подав до суду відзив, яким не заперечує укладеного з позивачкою договору позики та суми позики.

При цьому зазначив, що за умовами Договору позики він отримав від позивачки в борг грошові кошти в сумі 83 252,14 гр., що на момент укладення договору було еквівалентно 3 224, 00 дол. США.

При укладенні договору вони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому цим Договором, буде відповідати еквіваленту 3 224, 00 дол. США за курсом НБУ на дату здійснення платежу, не пізніше ніж через 4 місяці з моменту укладення даного договору, тобто до 25 листопада 2017 року.

Позика за їх домовленістю є безпроцентною.

Зазначає, що між ними було укладено лише один Договір позики, жодних інших договорів між ними не укладалося, він володіє лише однією розпискою на суму 3 224,00 дол. США.

Борг за умовами договору ним було виплачено повністю, і навіть з переплатою, загалом було загалом перераховано на картковий рахунок позивача (зазначений в п.8 Договору), а також передано готівковими коштами їй безпосередньо під розписку усього на загальну суму 4 491,84 дол. США, що дорівнює 121 758,84гр.

Крім того, між ними було підписано дві Додаткові угоди №1 від 17 листопада 2017 року та №2 від 27 березня 2018 року про внесення редакційних змін у текст пунктів 1, 5, 6.1. Договору.

Мета цих двох Додаткових угод полягала у тому, щоб не змінюючи суму позики у доларах США, яка становить 3 224, 00 дол. США, уточнити еквівалент цієї суми в гривнях у зв`язку із коливанням курсу НБУ, а також з метою пролонгації строку дії Договору.

Крім того, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року у справі 760/6428/19, яке вступило в законну силу, було встановлено факт укладення Договору позики на суму 83 252 гривні 14 копійок, що є еквівалентом в сумі 3 224 долари США за курсом Національного банку України.

Судом було встановлено укладення 27 березня 2018 року додаткової угоди № 2 до договору позики, якою внесено зміни до договору позики в частині суми позики в гривнях та строку повернення.

Зазначено про внесення змін до тексту окремих положень Договору позики №25/07/17-10 від 25 липня 2017 року.

При цьому вони засвідчували у цих Додаткових угодах, що загальна сума позики, яка є предметом Договору, залишається незмінною - 3 224, 00 дол. США.

Додаткові угоди не містять інформації про передавання додаткових коштів у позику.

Після підписання Додаткової угоди №2, враховуючи зміну суми позики у гривнях (без зміни суми у доларах), вони переписали первісну розписку, де уточнили, що дійсною сумою позики за Договором позики є сума 3 224, 00 дол. США. або 84 805,35 гр., а не 83 252,14 гр., як це було при укладанні Договору.

Саме з цією метою було складено дублікат розписки на заміну первісної.

Він видав позивачу дублікат розписки, а первісну розписку забрав собі.

Виходячи з цього, вважає свої зобов`язання перед позивачкою виконаними, а тому просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Встановлено, що 25 липня 2017 року між сторонами був укладений Договір позики №25/07/17-10, за умовами якого позивач надала відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 83 252, 14 гр., що за курсом долару НБУ на день укладення Договору було еквівалентно 3 224, 00 дол. США.

17 листопада 2017 року ними було укладено Додаткову угоду № 1, а 27 березня 2018 року Додаткову угоду № 2.

Зі змісту вказаних угод вбачається, що ними були внесені зміни до пунктів 1, 5, 6.1. Договору.

Додатковою угодою №1 від 17 листопада2017 року визначено суму позики станом на день укладення цієї угоди в розмірі 85 360, 00 гр., що є еквівалентом 3 224, 00 долари США на момент її укладення, а також нову дату повернення боргу - не пізніше 25 березня 2018 року.

Додатковою угодою №2 від 27 березня 2018 року визначено суму позики станом на день укладення цієї угоди в розмірі 84 805, 35 гр., що є еквівалентом 3 224, 00 долари США на момент її укладення, а також нову дату повернення боргу - не пізніше 25 липня 2018 року.

27 березня 2018 року відповідач написав розписку з уточненням суми позики, зазначеної в Додатковій угоді №2, а також зобов`язання повернути кошти в строк до 25 липня 2018 року.

/ а.с. 6 - 10 /

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З наданих відповідачем копій платіжних доручень, а також розписок позивачки, вбачається, що всього відповідачем на виконання умов Договору позики було повернуто позивачці 121 758, 84 гр.

З приведеного відповідачем у відзиві розрахунку станом на момент повернення коштів вбачається, що за курсом НБУ, який діяв на момент повернення коштів частками, загальна сума повернутих коштів становить 4 491, 84 дол. США.

/ а.с. 30 - 31; 35 - 58 /

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року, долученого позивачкою до позову в знеособленому вигляді, та переглянутого судом у Єдиному держаному реєстрі судових рішень, встановлено, що між сторонами був укладений один договір позики на с уму 83 252, 14 гр., що було еквівалентно 3 224, 00 долари США на момент його укладення, а Додатковою угодою №2 від 27 березня 2018 року було внесено зміни до договору позики в частині суми в гривнях на момент її укладення та строку повернення коштів.

/ а.с. 11 - 15 /

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК Україн обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку, що боргові зобов`язання відповідачем перед позивачем виконані, а тому підстави для задоволення позову відсуні.

Суд не приймає до уваги приведені позивачкою обставини в обґрунтування позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно ст. ст. 76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності.

Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні принципу змагальності, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, недоведення приведених у позові вимог, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись ст.ст.15,16, 207, 527, 545, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст.4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 16 березня 2021 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва