Справа №766/4808/21
УХВАЛА

за результатами розгляду скарги

14 липня 2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Савчук В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду матеріали цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 (боржник) на дії (бездіяльність) державних виконавців Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні №40191044, стягувач ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку контролю за виконанням судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини на користь ОСОБА_2 .

Скарга прийнята в провадження після часткового усунення її недоліків ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.04.2021 р., мотивувальна частина ухвали містить посилання на необхідність розгляду питання про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою в судовому засіданні, в резолютивній частині запропоновано виконавчій службі подати свої заперечення (пояснення) проти скарги до початку її розгляду.

Судове засідання 23.04.2021 р. не відбулося та відкладене на 14.05.2021 р. через неявку учасників справи та відсутності відомостей про належне їх повідомлення про розгляд скарги (поштова кореспонденція не відправлена через відсутність фінансування).

14.05.2021 р. розгляд скарги відкладено, витребувано належним чином засвідчену копію виконавчого провадження.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2021 року у поновленні ОСОБА_1 пропущеного процесуального строку на подання скарги в частині вимог: визнання незаконною бездіяльності виконавчої служби щодо направлення постанови до ПФУ 24.10.2018 року, але непізніше наступного з дня коли дізналася від ОСОБА_1 (боржника) про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 (боржника) до ПФУ з 06.11.2018 року; направлення постанови до ПФУ 03.12.2018 року, але не пізніше наступного з дня 04.12.2018 року (проте дізналася після надходження до виконавця звіту про здійснення відрахування та виплати у зв`язку зі звільненням боржника 04.09.2018 року філією «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат», що було утримано з ОСОБА_1 (боржника) аліменти за 109 днів за не використану заявником відпустку, отже, фактично наперед стягувачка ОСОБА_2 до 22.12.2018 р. отримала 2547,96 грн.); - внесення інформації, непізніше наступного з дня 04.12.2018 року, про стягнення коштів до виконавчого документа шляхом проставляння відповідної відмітки до автоматизованої системи виконавчого провадження; дій державного виконавця Чугунової Г.О. щодо визначення заборгованості по аліментам станом на 27.12.2018 року в розмірі 5645,70 грн., 02.01.2019 року - 2957,50 грн.; 22.03.2019 року - 7206,50 грн.; 21.05.2019 року 7955,00 грн.; за період з 01.01.2018 року по 01.05.2018 року у сумі 1277,28 грн., з 01.05.2018 року по 01.10.2018 року - 1278,26 грн., з 01.10.2018 року по 01.06.2019 року - 6379,50 грн.; дій державного виконавця Чугунової Ганни Олегівни від 11.03.2019 р.щодо відкриття банківської таємниці; винесення 13.03.2019 року державним виконавцем Чугуновою Ганною Олегівною постанови про арешт коштів боржника і направлення її для виконання до АТ «ТАСКОМБАНК», з протиправним накладенням арешту на усі грошові кошти заявника зі стягненням штрафу у 2000 грн. собі на винагороду, наслідком чого прийняття постанови банком та списання коштів в розмірі 7206,50 грн. з його особистого рахунку та подальше протиправне перерахування вказаних коштів стягувачу за виконавчим провадженням ОСОБА_2 відмовити, залишивши без розгляду скаргу у цій частині;

поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для подання скарги до суду в частині вимог про визнання незаконним дій державного виконавця Беккер О.М. щодо визначення заборгованості ОСОБА_1 у ВП №40191044 станом на 01.11.2019 року - 12780, 41 грн.; на 01.09.2020 року - 19161, 91 грн.; на 01.11.2020 року - 20623, 91 грн.; на 01.03.2021 року - 23620,66 грн., розгляд скарги в цій частині продовжити.

Судове засідання, призначене на 25.06.2021 р. не відбулося через витребування матеріалів справи судом апеляційної інстанції, оголошена перерва до 14.07.2021 р.

14.07.2021 р. ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, раніше 07.06.2021 р. подавав заяву про розгляд справи у його відсутність, а в судовому засіданні, що відбулося 28.05.2021 р. підтримав скаргу в повному обсязі.

Представник виконавчої служби вважала скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, вказала, що подібні вимоги вже розглядалися, сума заборгованості визначається щомісячно, розрахунок виготовляється за заявою сторін виконавчого провадження. Заборгованість нарахована відповідно до вимог діючого законодавства. Після оголошення технічної перерви, подала заяву про закінчення розгляду справи у її відсутність.

Стягувач в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті суду через невідправку поштової кореспонденції судом, матеріали справи містять її заяву про розгляд її справи 14.05.2021 р. у її відсутність.

Суд, враховуючи строки перебування справи в суді, дійшов висновку про розгляд справи за суттю у відсутність осіб, що не прибули в судове засідання.

Заслухавши вступні слова заявника скарги та представника державно виконавчої служби, дослідивши матеріали виконавчого провадження АСВП 40191044, матеріали скарги, суд в межах вимог скарги встановив наступне.

Позивач вважає неправомірними дії державного виконавця щодо визначення йому розміру заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який є правонаступником Дніпровського РВ ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області, перебуває виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Херсона 17.05.2011 по справі № 2-1208/11 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28.01.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно розрахунку Дніпровського РВ ДВС у м.Херсоні ПМУ МЮ (м.Одеса):

- від 01.01.2020 р. без номеру заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01 листопада 2019 р. становить 12 780,41 грн.;

- від 01.09.2020р. № 40191044 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01 вересня 2020 р. становить 19 1961,91 грн.;

- від 10.11.2020 року № 67014 заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 01 листопада 2020 р. становить 20 623,91 грн.;

- від 01.03.2021 року без номеру заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів станом на 27 лютого 2021 р. становить 23 620,66 грн.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

У відповідності до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Отже, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 464/6206/18.

Окрім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року, прийнятій до передачі справи на розгляд об`єднаної палати, у справі № 201/10329/16-ц, провадження № 14-496цс19, розглядався зазначений вище спір саме шляхом подачі скарги на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів.

Враховуючи, що питання з приводу правомірності визначення державним виконавцем розміру аліментів підлягає розгляду в порядку судового контролю за виконанням судових рішень, шляхом подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, тому правильність здійсненого державним виконавцем розрахунку суми заборгованості по аліментам підлягає з`ясуванню в межах розгляду даної справи.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що до вересня 2018 року включно утримання аліментів з ОСОБА_1 здійснювалося державним виконавцем шляхом звернення стягнення з заробітної плати боржника, отриманої ним за місцем роботи Філії «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс».

Наказом № 65-К від 04.09.2018 р. ОСОБА_1 звільнено з роботи в Філії «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» та повернуто виконавчий документ про стягнення з нього аліментів до Дніпровського РВ ДВС.

Постановою Херсонського апеляційного суду Херсонської області у спорі між тими самими сторонами, а саме по справі № 766/16926/19 встановлено та не підлягає доказуванню на підставі ч.4 ст. 82 ЦПК України, що згідно відомостей звіту Філії «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» про здійснені відрахування та виплати щодо ОСОБА_1 за період з 01.07.2018 р. по 30.09.2018 р. за постановою від 27.12.2013 р. у ВП № 40191044, виданою за виконавчим документом № 2-1208/11 від 17.05.2011р., утримано 3469,70 грн., в тому числі за вересень 2018 року утримано аліменти в сумі 2547,96 грн. Отже, із заробітної плати ОСОБА_1 утримано аліменти по 30.09.2018 р. включно.

З моменту свого звільнення ОСОБА_1 не працював, та державного виконавця не повідомляв про наявний у нього фактичний дохід, а тому порядок та розмір стягнення аліментів визначається у відповідності до положень ст. 195 СК України, якою у редакції, чинній із 09.06.2017р., заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. (ч. 2 ст. 195 СК України).

Із розрахунку заборгованості по аліментах, що сплачувались з 28.01.2011р. аліменти за період часу із січня 2017р. сплачувались щомісяця у розмірі меншому ніж 1/4 частка від доходу платника, внаслідок чого виконавцем визначалась заборгованість, сукупний розмір якої з часу відкриття виконавчого провадження і до 01.10.2018р. становив 11818,46 грн., що не суперечить ч.6 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, постановою Херсонського апеляційного суду від 13 жовтня 2020 року встановлено, що розмір заборгованості ОСОБА_1 по аліментам у виконавчому провадженні станом на 01.10.2018 р. складає 11 818, 46 грн.

Усі розрахунки заборгованості по аліментам містять однакові початкові дані, які змінюються наростаючим підсумком.

Щодо визначення розміру доходу, з якого державним виконавцем визначався розмір аліментів за жовтень 2018 р., то державним виконавцем за відсутності відомостей про доходи ОСОБА_1 , яким не спростовується, що у жовтні 2018 року він не працював та не мав доходу, правомірно нарахована сума заборгованості щомісячних платежів у розмірі 1/4 частини середньої заробітної плати у даній місцевості, що відповідає вимогам ч.3 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження" та ч.2 ст. 195 СК України.

В подальшому, з листопада 2018 року та по 27.02.2021 року (останнє визначення заборгованості по аліментам) ОСОБА_1 не працює, але перебуває на обліку у пенсійному органі та отримує пенсію, а тому розмір аліментів визначається, як 1/4 від розміру нарахованої пенсії, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням другого речення частини другої 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України (в редакції, чинній на момент видачі Суворовським районним судом м. Херсона виконавчого листа №2-1208/11) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VIII, який набув чинності 8.07.2017р. частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018р. № 2475-VIII, який набув чинності з 28 серпня 2018 року, абзац другий частини другої статті 182 Сімейного кодексу України після слова "Мінімальний" доповнено словом "гарантований".

Отже, вказаними законами збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та визначено такий розмір аліментів як гарантований.

Відповідно до п. 4 розділу ХVI Інструкції виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця.

Таким чином, з набранням чинності Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та Закону від 03липня 2018р. № 2475-VIII визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), державний виконавець не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який є гарантованим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про правомірність дій державного виконавця та не встановив порушень при обчисленні щомісячної заборгованості по аліментам, внаслідок чого на підставі ч.3 ст. 451 ЦП України дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Наявність судових витрат не встановлена.

Ухвала в повному обсязі складена 14 липня 2021 року.

На підставі викладено, керуючись ст. 258-261, 353-355, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 (боржник) на дії (бездіяльність) державних виконавців Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні №40191044, стягувач ОСОБА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Херсонського апеляційного суду або через Херсонський міський суд Херсонської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 261 ЦПК України.

СуддяО. В. Ус