Ухвала

26 липня 2021 року

м. Київ

справа № 753/7759/18

провадження № 61-11463ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Селіверстов Владислав Олегович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кондитер-Інвест», про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на квартиру, витребування майна з чужого незаконного володіння та за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитер-Інвест» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Селіверстов Владислав Олегович, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Селіверстов В. О., ТОВ «Кондитер-Інвест», про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на нерухоме майно та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позо обґрунтовано тим, що на початку 2007 року ОСОБА_4 запропонувала позивачу ОСОБА_3 , якій на той час виповнилось 73 роки, укласти договір довічного утримання за умовами якого ОСОБА_4 зобов`язувалась доглядати і забезпечувати матеріально ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 в свою чергу - передати у власність ОСОБА_4 нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 . Зважаючи, що ОСОБА_4 приходиться рідною донькою ОСОБА_3 , а також через похилий вік ОСОБА_3 і потребу в догляді, остання прийняла пропозицію ОСОБА_4 , яка зобов`язалась організувати оформлення договору. 25 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір, який ОСОБА_3 вважала договором довічного утримання. Проте, в наступному ОСОБА_3 не отримала матеріального утримання і належного догляду зі сторони ОСОБА_4 . У зв`язку з цим ОСОБА_3 звернулась за правовою допомогою до адвоката Серьогіна С. Ю. З правової довідки адвоката від 15 березня 2018 року стало відомо ОСОБА_3 , що 25 квітня 2007 року між нею та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу квартири, а не договір довічного утримання. Також позивачу ОСОБА_3 стало відомо, що у наступному відповідач ОСОБА_4 подарувала спірну квартиру своїй доньці ОСОБА_1 згідно договору дарування від 13 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фатхутдіновою І. В. і зареєстрованого в реєстрі за № 716. На підставі викладеного позивач ОСОБА_3 вважала, що відповідач ОСОБА_4 , зловживаючи довірою ОСОБА_3 як до рідної доньки, а також користуючись похилим віком ОСОБА_3 , яка мала поганий зір і потребувала догляду та матеріального утримання, умисно ввела в оману ОСОБА_3 щодо справжньої правової природи договору і в супереч дійсній волі ОСОБА_3 змусила останню підписати оскаржуваний договір купівлі-продажу квартири від 25 квітня 2007 року. В силу похилого віку та через безпорадний стан ОСОБА_3 не розуміла, що підписує договір-купівлі продажу квартири, а не договір довічного утримання. При цьому, ОСОБА_3 зазначила, що не отримувала кошти оплати вартості квартири від ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу квартири. На підставі викладеного позивач вважає, що спірна квартира вибула з її володіння в супереч її волі, та просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 25 квітня 2007 року, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим В. О. за реєстровим № 3540 і зареєстрований в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 05 липня 2007 року у реєстраційній книзі № д.264-119 за реєстровим № 44402; визнати право власності ОСОБА_3 на квартиру загальною площею 98,5 кв. м, житловою площею 57,4 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; витребувати у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 з чужого незаконного володіння спірну квартиру.

У ході судового провадження ТОВ «Кондитер-Інвест» стало відомо про існування договору купівлі-продажу квартири від 25 квітня 2007 року, за яким на користь ОСОБА_4 було відчужено спірну квартиру АДРЕСА_1 . При цьому ТОВ «Кондитер-Інвест» вважало, що квартира АДРЕСА_3 належала на праві власності товариству та обліковувалась на його балансі з 2005 року. Товариству не було відомо про існування договору купівлі-продажу від 25 квітня 2007 року та спірна квартира АДРЕСА_3 вибула незаконно з володіння ТОВ «Кондитер-Інвест», внаслідок зловмисної домовленості між попереднім керівником товариства і учасником ОСОБА_4 . Так, генеральним директором товариства за відсутності повноважень і всупереч встановленому обмеженню на вчинення правочинів щодо відчуження нерухомого майна товариства, без відома і згоди загальних зборів учасників товариства, було відчужено на невигідних умовах за заниженою ціною квартиру АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу від 25 квітня 2007 року, всупереч інтересам товариства. При цьому ОСОБА_4 , як учаснику товариства було відомо заздалегідь про існування обмеження на відчуження нерухомого майна ТОВ «Кондитер-Інвест» за відсутності попередньої згоди загальних зборів товариства, оскільки ОСОБА_4 як учасник була присутня на загальних зборах, рішенням яких встановлено таке обмеження. При цьому було покладено на учасника ОСОБА_4 обов`язок зареєструвати наведені обмеження в Єдиному державному реєстрі. Також ТОВ «Кондитер-Інвест» вважає, що від товариства було приховано факт вчинення спірного договору купівлі-продажу квартири, оскільки в наступному до товариства не передавався для обліку примірник спірного договору, а від ОСОБА_4 не надходили товариству кошти за оплату вартості квартири АДРЕСА_3 за таким договором. Крім того товариство вказало, що з метою подальшого приховування спірного майна відповідач ОСОБА_4 подарувала квартиру АДРЕСА_3 своїй доньці ОСОБА_1 згідно договору дарування від 13 травня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фатхутдіновою І. В. і зареєстрованого в реєстрі за № 716. У зв`язку з цим товариство зазначило, що має бути витребувано в порядку віндикації на користь ТОВ «Кондитер-Інвест» як законного власника спірну квартиру АДРЕСА_3 з незаконного володіння відповідача ОСОБА_1 , яка отримала вказане майно безоплатно і є останньою в ланцюгу набувачів квартири.

На підставі викладеного ТОВ «Кондитер-Інвест» просило визнати поважними причини для поновлення строку позовної давності ТОВ «Кондитер-Інвест» для захисту його прав по справі; визнати недійним з моменту вчинення договір купівлі-продажу квартири від 25 квітня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу у Київській області Селіверстовим В. О., за реєстровим № 3540; витребувати на користь ТОВ «Кондитер-Інвест» квартиру АДРЕСА_3 з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Селіверстов В. О., ТОВ «Кондитер-Інвест», про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на квартиру, витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. Позов ТОВ «Кондитер-Інвест» задоволено. Поновлено ТОВ «Кондитер-Інвест» строк позовної давності, а саме строк звернення до суду з позовом ТОВ «Кондитер-Інвест» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Селіверстов В. О., про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння. Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25 квітня 2007 року, укладений між ТОВ «Кондитер-Інвест» і ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Селіверстовим В. О. та зареєстрований у реєстрі за № 3540, недійсним. Витребувано у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 98,5 кв. м, жилою площею 57,4 кв. м, з чужого незаконного володіння і передано її ТОВ «Кондитер-Інвест».

У липні 2021 року засобами поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року в частині задоволення позову третьої особи, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Кондитер-Інвест» відмовити.

Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без врахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 357/6663/16-ц, від 04 листопада 2020 року у справі № 370/2309/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 237/142/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, від 22 травня 2019 року у справі № 234/3341/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 522/16323/16-ц, від 17 липня 2019 року у справі № 626/2681/18, від 07 серпня 2019 року у справі № 496/1561/16-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 626/2490/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 365/349/16-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 204/1646/16-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 761/19764/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 686/22924/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 705/6141/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі № 535/674/15-ц, від 11 грудня 2019 року у справі № 2-407/11, від 19 грудня 2019 року у справі № 337/4707/17, від 27 грудня 2019 року у справі № 573/595/17, від 09 січня 2020 року у справі № 645/33/17, від 17 листопада 2018 року у справі № 911/205/18, від 09 квітня 2019 року у справі № 903/394/18, від 15 травня 2019 року у справі № 917/803/18, від 02 липня 2019 року у справі №916/1004/18, від 04 липня 2019 року у справі № 904/3315/18, від 17 липня 2019 року у справі № 906/408/18, від 19 вересня 2019 року у справі № 904/3883/18, від 09 жовтня 2019 року у справі № 922/1382/18, від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/897/18, від 24 жовтня 2019 року у справі № 904/3315/18, від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, заявник зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 92 ЦК України у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено підстав для залишення касаційної скарги без руху, відмови у відкритті касаційного провадження чи повернення касаційної скарги, зважаючи на те, що доводи касаційної скарги містять посилання на передбачені законом підстави касаційного оскарження судових рішень, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, та витребування матеріалів указаної вище справи.

У касаційній скарзі заявник зазначив клопотання про зупинення дії рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що на підставі оскаржуваних судових рішень у сторін є можливість відчужити спірну квартиру, що у подальшому унеможливить поворот виконання судового рішення у разі його скасування.

Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України, за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання (дії) судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Отже, клопотання про зупинення виконання судових рішень має бути мотивованим та містити підстави для зупинення дії судового рішення, підтверджені належними доказами. У клопотанні заявник повинен навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення у разі, якщо воно буде скасовано.

Враховуючи, що оскаржуване рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року в частині витребування спірного майна підлягає примусовому виконанню, клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення його дії в цій частині задоволенню не підлягає.

Водночас, Верховний Суд не вбачає правових підстав для зупинення дії Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, оскільки клопотання в цій частині необґрунтоване.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Селіверстов Владислав Олегович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кондитер-Інвест», про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності на квартиру, витребування майна з чужого незаконного володіння та за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондитер-Інвест» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Селіверстов Владислав Олегович, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року.

Витребувати з Дарницького районного суду міста Києва матеріали вищезазначеної цивільної справи № 753/7759/18.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення дії рішення Дарницького районного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. Ю. Гулейков О. В. Ступак Г. І. Усик