Провадження № 22-ц/812/1242/21 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 липня 2021 року м. Миколаїв

справа № 468/1325/17

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Андрієнко Л.Д.

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за заявою

ОСОБА_1

про встановлення факту смерті

за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_2 адвоката Іванової Тетяни Вікторівни

на рішення Баштанського районного суду Миколаївської області, ухвалене 23 жовтня 2017 року суддею Муруговим В.В. в приміщенні цього ж суду (дата складання повного судового рішення не зазначена),

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті громадянина ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник зазначав, що його мати ОСОБА_4 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з 1984 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, але мати заявника не вжила заходів для медичного оформлення та подальшої державної реєстрації його смерті. За життя ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 8,14 га на території колишнього КСП «Нове життя» (с. Новобирзулівка Баштанського району, Миколаївської області), яку фактично успадкувала мати, оскільки інших родичів та спадкоємців у померлого не було. У 2016 році ОСОБА_4 померла. Він, заявник, є спадкоємцем матері.

Посилаючись на те, що відсутність актового запису про смерть ОСОБА_3 перешкоджає належному оформленню спадкових прав, зокрема, земельної ділянки, ОСОБА_1 просив встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2017 року заяву задоволено, встановлено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в селі Новобирзулівка Баштанського району Миколаївської області.

24 травня 2021 року з апеляційною скаргою на судове рішення звернулась ОСОБА_2 , яка просила рішення скасувати та у задоволенні заяви відмовити. Апелянт посилалась на те, що вона є дружиною та спадкоємицею особи, факт смерті якої встановив суд. Спадкоємцем є і син ОСОБА_5 . Судове рішення прямо стосується її прав, але до участі у справі її не залучено. Апелянт вважає рішення суду незаконним, оскільки суд прийняв заяву про встановлення юридичного факту від особи, яка не має права на звернення до суду, та без відмови органів реєстрації актів громадського стану зареєструвати смерть. До того ж суд не звернув достатньої уваги на надані заявником докази, які є неналежними та містять суперечливі відомості; суд встановив факт смерті ОСОБА_3 , тоді як померлий мав прізвище ОСОБА_6 .

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_1 вважав апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що апелянт не зазначив, які її права порушуються судовим рішенням і за яких обставин вважає, що ОСОБА_7 є її чоловіком ОСОБА_6 .

У відзиві на апеляційну скаргу Баштанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану посилався на виконання оскаржуваного рішення, видачу свідоцтва про смерть ОСОБА_3 та просив розглядати справу у відсутності представника відділу.

В судове засідання апеляційного суду заявник ОСОБА_1 не з`явився. У відзиві на апеляційну скаргу просив розглядати справу у його відсутності. Справу розглянуто за участю апелянта ОСОБА_2 та її представника адвоката Івановї Т.В.

Переглянувши справу за наявними в ній та доданими доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Розгляд справ у порядку окремого провадження регламентовано розділом ІV ЦПК в редакції, яка діяла станом на час розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 234 ЦПК (у вищезазначеній редакції) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В такому порядку розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (частина 2).

Відповідно до статті 256 ЦПК с уд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини 1).

Відповідно до статті 17 Закону "Про реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_3 , заявник ОСОБА_1 надав:

- довідки Привольнянської сільради від 28 липня 2017 року щодо місця проживання ОСОБА_3 на час смерті за даними погосподарської книги по АДРЕСА_1 та відсутність реєстрації актового запису про смерть ОСОБА_3 (а.с.10,17) ;

- відповіді органів державної реєстрації актів цивільного стану щодо неможливості повторно видати свідоцтва про смерть та відсутність державної реєстрації смерті ОСОБА_3 (а.с.11,62, 72 ).

- відповідь Баштанського відділу ГУ Держгеокадастру від 20 липня 2017 року та Баштанської райдержадміністрації від 9 серпня 2017 року щодо права ОСОБА_3 на земельну частку (пай) (а.с.13,19);

- копію повідомлення начальника Баштанського РО УМВД України в Миколаївській області від 25 березня 2005 року за фактом смерті ОСОБА_3 (рос.) (а.с.16),

- акт від 28 липня 2017 року, підписаний депутатом сільської ради щодо показань свідків за фактом смерті та поховання ОСОБА_3 (а.с.18),

- архівну довідку від 31 серпня 2017 року про відомості про роботу у сільськогосподарських підприємствах «Нове життя» ОСОБА_8 (а.с.22);

- медичні документи за ім`я ОСОБА_9 , в тому числі і довідку на ім`я ОСОБА_10 (рос.) (а.с.26,28).

Інші запитувані структури інформації щодо ОСОБА_3 не мали (а.с.12,15,21, 23-25)

Зазначених заявником доказів суд першої інстанції вважав достатніми для встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що ці документи містять суперечності у прізвищі ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 або ОСОБА_13 ) та імені ( ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ) особи, щодо якої встановлюється факт смерті.

Ці суперечності судом не усунуті.

Крім того, судом не вжиті заходи щодо отримання первинних документів, що встановлюють особу (відомостей про реєстрацію народження, одруження, видачі паспорту), а також правовстановлюючих документів на його ім`я (сертифікат на право на земельну частку (пай) тощо).

Поза увагою суду залишився і той факт, що заявник у таких справах зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин (пункт 13 постанови №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 32 березня 1995 року).

Мотивувальна частина судового рішення взагалі не містить мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, що суперечить вимогам статті 215 ЦПК.

Крім того, обов`язковою умовою встановлення факту смерті є відмова органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті (пункт 8 частини 1 статті 256 ЦПК).

Надані суду відповіді органів реєстрації актів цивільного стану не містять відмови в реєстрації події смерті ОСОБА_3 .

Отже, розгляд заяви ОСОБА_1 не може вважатись відповідним вимогам глави 6 розділу ІУ ЦПК, а судове рішення про встановлення факту смерті громадянина ОСОБА_3 - законним та обґрунтованим (стаття 213 ЦПК), що є підставою для його скасування.

Зі змісту апеляційної скарги та доданих до неї документів, вбачається, що особу, стосовно якої встановлено факт смерті судовим рішенням ( ОСОБА_7 ), ОСОБА_2 вважає своїм чоловіком - ОСОБА_6 , з яким шлюб розірвано не було. Іншим спадкоємцем ОСОБА_6 апелянт зазначає сина ОСОБА_5 .

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 та у попередній апеляційній скарзі ОСОБА_5 є посилання на спадок ОСОБА_6 земельну частку (пай).

Отже, встановлені обставини свідчать про те, що між заінтересованими особами (заявником, апелянтом) існує спір про право на спадок.

Відповідно до частини 6 статті 294 та частини 4 статті 315 ЦПК, в редакції, яка діє на час апеляційного розгляду справи, якщо під час розгляду справи буде виявлений спір про право, суд залишає заяву про встановлення факту без розгляду та роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Така процесуальна дія вчиняється і на стадії апеляційного розгляду справи.

Аналогічне правило діяло і на час розгляду справи судом першої інстанції (частина 6 статті 235 ЦПК у відповідній редакції).

Доводи ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 не довела, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є однією особою, а судове рішення порушує її права, не можуть бути підставою для закриття апеляційного провадження.

Оскаржуваним рішення встановлено факт, який породжує право на спадок. Це право, як вважає апелянт, належить саме їй.

Тому, позбавлення ОСОБА_2 права на оскарження судового рішення є порушенням положень статей 17, 18, 352 ЦПК та принципу статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якою закріплене "право на суд" разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom).

Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК відшкодування судових витрат у справах окремого провадження не передбачено.

Керуючись статтями 315, 374, 377, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Іванової Тетяни Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2017 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без розгляду. Роз`яснити заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

--------------------------------

повну постанову складено 1 липня 2021 року