Справа № 310/390/20
2/310/170/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2021 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Борисенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 (представник ОСОБА_4 ) про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, у якому зазначив, що у липні 2019 року з метою придбання квартири АДРЕСА_1 для подальшого перепродажу, він передав відповідачу 10000 доларів США, замість цього на його ім`я відповідачем була видана довіреність на продаж квартири. На підтвердження передачі грошей відповідачем була видана розписка. Після спливу деякого часу відповідач виїхав з вказаної квартири, а він виставив її на продаж. У кінці вересня до нього приїхали працівники поліції з обшуком на підставі заяви ОСОБА_3 про протиправне заволодіння квартирою. Оскільки відповідач не повернув сплачені ним грошові кошти, просив стягнути з ОСОБА_3 безпідставно набуті 10000 доларів США, що дорівнюється 245 100 грн.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 03.02.2020 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

01 червня 2020 року винесено ухвалу про призначення справи до судового розгляду.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача адвокат Ганчева М.А. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і пояснила суду, що відсутні документи, що підтверджують факт отримання відповідачем грошових коштів. У ОСОБА_3 не було наміру продати квартиру, тому він не отримував грошових коштів за викладених позивачем обставин. З метою заволодіти квартирою відповідача ОСОБА_1 і ОСОБА_5 примусово вивезли його в село, утримували в будинку, примусили написати розписку

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу житлової квартири, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 657 ЦК України)

Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається що в період часу з 25.01.2014 року по 08.01.2020 здійснювалась реєстрація кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України щодо незаконного заволодіння квартирами громадян шахрайським шляхом, у тому числі 21.10.2019 зареєстровано заяву ОСОБА_3 . У графі «короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» зазначено: в один з днів липня місяця 2019 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_1 , з метою шахрайського заволодіння майном потерпілого - його житлом, а як встановлено слідством для обох з них ця діяльність є одним із основним джерел доходу, останні для досягнення наміру, бажаючу увійти в довіру до потерпілого ОСОБА_3 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, познайомилися з останнім і, користуючись тим, що потерпілий малозабезпечений громадян, стали періодично приїжджати за місцем проживання потерпілого, пригощаючи ОСОБА_3 спиртними напоями та при цьому вели розмову про продаж належної йому квартири з купівлею іншої, хоча наміру купувати потерпілому інше житло не мали… Указані особи діючи з умислом, спрямованим на заволодіння квартирою потерпілого, сприяли останньому у вступі у спадщину та оформленні паспорту, яким після … заволодів ОСОБА_5 . Продовжуючи діяти з єдиним умислом, спрямованим на шахрайське заволодіння квартирою ОСОБА_3 у приватного нотаріуса оформили право на спадщину за ОСОБА_3 на квартиру по АДРЕСА_2 , а також від імені ОСОБА_3 довіреність на ОСОБА_1 та ОСОБА_6 щодо продажу цієї квартири... У липні 2019 року … з метою не допустити можливості ОСОБА_3 , від якого вже отримано розписку про отримані за продаж квартир гроші, перешкодити реалізувати їхній умисел на заволодіння квартирою … маючи на руках вищевказану довіреність від ОСОБА_3 під вигаданим приводом запропонували потерпілому проїхати з ними на автомобілі за місто, подивитися житло, яке вони йому куплять, але фактично робити цього на мали наміру (а.с. 17-27).

За інформацією КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» від 11.02.2020 з 2009 року ОСОБА_3 перебував на диспансерному обліку у лікаря-психіатра КУ «БПНД» ЗОР з діагнозом: Помірно-виражені розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку. Наказом МОЗ України № 1063 від 13.05.2019 «Про визнання таким, що втратив чинності, наказу МОЗ України від 22.01.2007 № 20» облік скасовано. Продовжує отримувати амбулаторну психіатричну допомогу (а.с.28).

19 липня 2015 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний №1292, за яким ОСОБА_3 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 (а.с. 29).

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 01.06.2020 зобов`язано ГУ ДБР у м. Мелітополі надати Бердянському міськрайонному суду розписку ОСОБА_3 про отримання грошових коштів від ОСОБА_1 , а також довіреність, яка видана ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 , оригінали яких знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000328 (а.с. 84).

Листом від 24.06.2020 № 17-01-01/7337/9-23/2020 ТУ ДБР у місті Мелітополі надано копію довіреності та розписки (а.с. 96).

Згідно із копією довіреності від 10.07.2019 ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вести його справи з питань, пов`язаних з оформленням моїх спадкових прав, а в подальшому продажу будь-якій особі за ціну та на умовах за своїм розсудом належну йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 , в тому числі підписати договір купівлі-продажу, одержати належні йому від продажу об`єкту нерухомості гроші (а.с. 97).

У розписці від 10.07.2019 зазначено, що ОСОБА_3 продав за довіреністю від 10.07.2019 трьохкімнатну квартиру, що розташована АДРЕСА_2 за суму 8 500 доларів США ОСОБА_1 . Зобов`язується виїхати протягом десяти днів. Претензій не має (а.с. 99).

Аналізуючи зміст розписки від 10.07.2019 року суд приходить до висновку, що вона не містить у собі даних про одержання відповідачем грошових коштів від позивача, а саме текст розписки не підтверджує факт та момент передачі і отримання грошей.

Крім того, зміст розписки про продаж квартири не узгоджується з укладеною в той же день довіреністю на право продажу квартири.

Суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_5 в частині укладення угоди купівлі-продажу квартири та передачі ОСОБА_3 грошових коштів в її рахунок, так як вони суперечать встановленим у судовому засіданні обставинам та спростовуються іншим доказами по справі.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 133,141,259,263-265,354,355 ЦПК України, ст.ст. 626-628,655,657,1212 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя