_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/303/21
УХВАЛА

22.07.2021 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Коваленко О.Б., розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства «Юридична фірма «ІВК та Партнери», заінтересована особа ОСОБА_1 , про встановлення факту недостовірності інформації,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2021 року заявник ПП «Юридична фірма «ІВК та Партнери» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою, в порядку окремого провадження, в якій просить суд визнати недостовірною інформацію розміщеної: у статті під заголовком « ОСОБА_2 - погрязший в долгах рейдер-аферист» опублікованій 01.11.2020 року на сайті « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (режим доступу: https:// tгаshik.пеws/іgог-kurilко- ІНФОРМАЦІЯ_2 /);

-у статті під заголовком сайті під заголовком « ОСОБА_2 - погрязший в долгах рейдер-аферист» опублікованій 18.11.2020 року на сайті «Інформатор» (режим доступу: https:// tгаshik.пеws/іgог- ІНФОРМАЦІЯ_3 /);

-у посиланні на статтю під заголовком « ОСОБА_2 - погрязший в долгах рейдер-аферист» опублікованій 18.11.2020 року на сайті «Інформатор» (режим доступу: https:// tгаshik.пеws/іgог-kurilко- ІНФОРМАЦІЯ_2 /); з коментарем: «Знакомьтесь! Теневой куратор Одесской местной прокуратури №2 - ОСОБА_3 , которий питается захватать земли Союза автомобилистов» розміщеному 22.09.2020 року на офіційній сторінці ГО «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілісті» в соціальній мережі «Fасеbооk»; у статті під заголовком «У застройщика одесского ЖК «Якоря» оказалась поддельная лицензия проектировщика» опублікованій 09 серпня 2019 року о 17:19 год. на сайті «Одеський кур`єр» (режим доступу: https:// uc.od.ua/news/city/1217569).

Дослідивши матеріали заяви про встановлення факту недостовірності інформації, вважає за необхідне відмовити у її прийнятті, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998р.), у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування в порядку окремого провадження, заявник посилається на те, що особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, а відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

При цьому, недостовірної вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких узагалі не було або які були, але відомості про них не відповідають дійсності. Крім того, законодавець уточнює, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка поширила таку інформацію, не доведе протилежне.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов`язана переконатися в її достовірності.

Захищаючи свої права, особа, щодо якої поширено недостовірну інформацію, має довести факт того, що таке поширення інформації порочить його честь, гідність і ділову репутацію.

Якщо говорити про поширення негативної інформації в мережі інтернет, то відповідачем у такій справі є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту/порталу. При цьому саме позивач (людина, яка захищає своє чесне ім`я) зобов`язаний знайти і встановити дані цих осіб, оскільки ця інформація повинна бути відображена в позовній заяві (ст. 175 ЦПК України).

Якщо ж автор поширеної інформації невідомий, або його місце проживання/перебування встановити не вдається, якщо інформація носить анонімний характер і доступ на сайт є вільним, то належним відповідачем у такій справі буде сам власник веб-сайту, на якому розміщувався інформаційний матеріал, оскільки саме цей власник ресурсу створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Відповідно до Закону України «Про телекомунікації», доменне ім`я позначення (словесне, цифрове, словесно-цифрове), яке використовується для ідентифікації діяльності юридичних і фізичних осіб в мережі Інтернет, з будь-якою метою.

Дані про доменне ім`я, якщо до нього підключено діючий в мережі Інтернет веб-сайт, мають містити ІР адреси веб-хостингу дані про провайдера на серверах якого розміщено сторінки веб-сайту. Знаючи назву та адресу провайдера, можна звернутись до нього або з адвокатським запитом, або, якщо він ігнорує адвокатський запит, витребувати інформацію про його клієнта замовника послуги хостингу через суд.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить суд визнати недостовірною та спростувати інформацію, яка поширена в мережі інтернет на веб-сторінці https:// tгаshik.пеws/іgог-kurilко-роgryazshijj-v-dogakh-rejjder-aferist/);

https:// uc.od.ua/news/city/1217569

Тобто, у даному випадку, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Заявник зазначає про те, що особа, яка поширила недостовірну інформацію невідома, тобто автора відповідного інформаційного матеріалу та власника веб-сайту встановити неможливо.

Доказів звернення або доказів відмови у наданні інформації ПП «Юридична фірма «ІВК та Партнери» до заяви про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування надано не було.

З урахуванням викладеного, посилання заявника на неможливість встановлення особи, яка поширила недостовірну інформацію та звернення до суду з заявою про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, є передчасними, та спростовуються документами, доданими до заяви.

З урахуванням викладеного, враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» та положення Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суддя вважає за необхідне відмовити у прийнятті ПП «Юридична фірма «ІВК та Партнери» заяви про встановлення факту недостовірності інформації до розгляду в порядку окремого провадження.

Керуючись ст.ст. 293, 315 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному підприємству «Юридична фірма «ІВК та Партнери» у прийнятті заяви про встановлення факту недостовірності інформації до розгляду в порядку окремого провадження.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали суду складено 22.07.2021 року.

Суддя Коваленко О. Б.