Справа № 541/2492/20
Номер провадження 2-о/541/13/2021
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
16 березня 2021 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Городівського О.А.

за участю секретаря - Ніколаєнко М.В.

представників заявника - ОСОБА_1 та адвоката Чернюк В.Д.

представника заінтересованої особи Литвишко М.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження заяву ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 1991 рік,

заінтересована особа Управління державної міграційної служби України в Полтавській області,

установив:
30 лютого 2020 року в інтересах ОСОБА_2 до суду із заявою про встановлення фактів що мають юридичне значення звернувся його представник ОСОБА_1 . В обґрунтування заяви зазначив, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Москва Російської Федерації. У зв`язку з проходженням батьком ОСОБА_3 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 сім`я, у складі п`яти осіб переїхала до м. Миргород, де була взята на реєстраційний облік. В подальшому з 1982 року по 1992 рік заявник навчався у Миргородській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 7, де по закінченню навчання отримав атестат. Вказує, що заявник отримав паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_2 . Заявник вказує, що має бажання проживати на території України. В зв`язку з цим, заявник змушений був звернутися до суду та прохав встановити юридичний факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 січня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання.

У встановлений судом строк, представником заінтересованої особи подано пояснення на заяву, в якій вказано, що факт використання права заявником на отримання громадянства Російської Федерерації не перешкоджає в отриманні громадянства України. Разом з тим, для набуття громадянства, заявнику необхідно довести факт проживання на території яка стала територією України станом на 24 серпня 1991 року. Зазначає, що встановлення такого факту, можливе лише у судовому порядку (а.с.23-24).

В судове засідання заявник не з`явився, його представники ОСОБА_1 та адвокат Чернюк В.Д. вимоги заяви підтримали та прохали їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення відповідної заяви.

Заслухавши пояснення представників заявника та представника заінтересованої особи, заслухавши покази свідка, вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Москва Російської Федерації, що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника (а.с.4). Батьками заявника записані ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

У зв`язку з проходженням військової служби батьком заявника, ОСОБА_3 , сім`я заявника переїхала до м. Миргород.

У зв`язку з цим, сім`ю заявника 06.07.1984 року взято на реєстраційний облік за адресою АДРЕСА_1 .

Довідкою з Миргородської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 7 Миргородської міської ради Полтавської області № 80 від 26.11.2018 року підтверджується, що згідно облікових документів, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 навчався у Миргородській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 7 з 1982 по 1992 роки та закінчив і в 1992 році та отримав атестат 17.06.1992 року серія НОМЕР_3 (а.с.7).

Заявником до заяви долучено копію атестату про середню освіту серії НОМЕР_3 виданого 17.06.1992 року на ім`я ОСОБА_2 , в якому зазначено, що заявник закінчив навчання у 1992 році (а.с.9).

Згідно відміток в карті прописки, сім`я заявника була знята з обліку 30.08.1994 у зв`язку з вибуттям в м. Кубинку Московської області Російської Федерації. (а.с.5).

В ході судового засідання свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили факт проживання заявника на території м. Миргороду, де він проживав разом зі своєю сім`єю.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

У частині першій статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З указаного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України.

Вирішуючи вимогу, щодо встановлення особи суд виходить за наступного.

У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про громадянство» паспорт громадянина України є документом, що підтверджують громадянство України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно частини 2 ст. 3 ЗУ «Про громадянство», особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Згідно відмітки на свідоцтві про народження, заявнику 13.05.1991 року було видано паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_2 , що також підтверджується заінтересованою особою.

Таким чином, на момент проголошення незалежності України, тобто станом як на 24.08.1991 так і на 13.11.1991 року заявник, будучи неповнолітнім, вже набув громадянство СРСР. Окрім того, в цей період заявник постійно проживав в АДРЕСА_1 разом зі своїми батьками.

Таким чином, надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета доказування та логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт проживання заявника на території України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено «Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, відповідно до Закону України "Про громадянство України" .

Згідно п. 10 Порядку, для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає:а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію свідоцтва про народження; в) один із таких документів:- довідку, що підтверджує факт постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;- довідку, що підтверджує факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника, з якими особа в неповнолітньому віці постійно проживала, або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року;- документ, що підтверджує факт перебування особи в неповнолітньому віці на вихованні у державному дитячому закладі України за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року;- копії паспортів батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника - громадян колишнього СРСР з відміткою про прописку, що підтверджує факт їх постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. У разі відсутності у батьків (одного з них) особи або іншого її законного представника паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про те, що за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року ця особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР і відповідно постійно проживала, проживала на території України (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; - судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року батьків (одного з них) особи або іншого законного представника, з яким особа в неповнолітньому віці постійно проживала на території України, або факту їх проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд,

ухвалив:
Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Москва Російської Федерації, постійно проживав у неповнолітньому віці разом зі своїм батьком, ОСОБА_3 та матір`ю, ОСОБА_5 на території України, до 1991 року та станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Полтавської апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження, якщо її не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 18.03.2021 року

Суддя О. А. Городівський