Справа № 473/2404/21
РІШЕННЯ

іменем України

"23" липня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя (який в подальшому неодноразово уточнювала).

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 23 серпня 2021 року відкрито провадження по справі. Цією ж ухвалою вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

13 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_2 надав суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (який в подальшому неодноразово уточнював).

Ухвалою суду від 14 вересня 2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним, позови об`єднано в одне провадження.

Ухвалою суду від 01 липня 2021 року роз`єднано вимоги за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя шляхом виділення позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу в самостійне провадження.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 06 вересня 1988 року у Консульському відділі Посольства СРСР в Монгольській Народній Республіці між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім`ї. У зв`язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання.

Позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в підготовче засідання не з`явилися, проте позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в підготовче засідання не з`явилися, проте відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі в якій позовні вимоги визнав повністю.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та їх представників, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості про обставини справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.ст. 200, 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову у підготовчому засіданні, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

При цьому судом встановлено, що 06 вересня 1988 року у Консульському відділі Посольства СРСР в Монгольській Народній Республіці між сторонами було зареєстровано шлюб.

Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені.

Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім`ю та наполягали на розірванні шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -- задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 06 вересня 1988 року у Консульському відділі Посольства СРСР в Монгольській Народній Республіці - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв