Справа № 296/3040/17
У Х В А Л А

Іменем України

24 червня 2021 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Драча Ю.І.

за участю секретаря судового засідання Алексеєнко В.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 27.10.2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 27.10.2017 року в якій просить суд скасувати заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.10.2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Заява обґрунтована тим, що після набрання рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.10.2017 року законної сили, йому стали відомі факти, які не були відомі і не могли бути відомі під час розгляду справи в суді.

ОСОБА_1 зазначає, що з матеріалів справи йому стало відомо про укладення 24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги, однак не надано доказів оплати за вказаними договорами. Також, вказує на те, що його не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні.

Ухвалою суду від 10.07.2020 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 27.10.2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

03.08.2020 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" подано відзив на заяву в якому заперечував щодо задоволення заяви, оскільки факти викладені в ній не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права, не відповідають дійсності та не відносяться до категорії нововиявлених. Оскільки заявнику було відомо про заміну кредитора, так як із заявником укладались додаткові договори до кредитного договору та договорів іпотеки після вступу нового кредитора. Також зазначив, що в матеріалах справи наявне платіжне доручення, яке підтверджує належне виконання зобов`язань з оплати договору факторингу.

Заявник та представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити з підстав викладених в ній.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності

Згідно зі частиною першою статті 423 Цивільного процесуального кодексу України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно п. 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (п. 7).

Доводи, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 423 ЦПК України, оскільки рішеннями першої, апеляційної та касаційної інстанції встановлено факт укладення договору від 24.12.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про купівлю- продаж кредитного портфелю - цей факт не оскаржувався відповідачем. Факт оплати за договором факторингу підтверджується копією платіжного доручення № 1248 від 24.12.2010 року долученою до відзиву.

Щодо твердження ОСОБА_1 про неповідомлення його про зміну кредитора у зобов`язанні слід зазначити наступне.

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про заміну кредитора у зобов`язанні, це підтверджується ти що, 31 травня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» який діяв в інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору комісії від 24.12.2010 року та ОСОБА_1 укладено додаткові договори №1 до кредитних договорів № ML-001/046/2006 від 20.03.2006 року та №CM-SME010/010/2007 від 21/05/2007 року. Також 01.06.2011 року між ПАТ «ОТП Банк» який діяв в інтересах ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору комісії від 24.12.2010 року та ОСОБА_1 укладено додаткові договори до договорів іпотеки які забезпечували зобов`язання за кредитними договорами, згідно преамбули яких визначено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набув усіх прав вимоги за договорами іпотеки.

Отже, твердження заявника, що йому не було повідомлено про зміну кредитора з AT «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Щодо твердження заявника, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не видавалась ліцензія на здійснення валютних операції слід зазначити наступне.

Так, заявником подано для долучення до матеріалів справи копію відповіді Національного Банку України 18.02.2021 року в якій зазначено, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» індивідуальні, генеральні ліцензії/ліцензії на здійснення валютних операцій не видавались. Інформація про валютні операції ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в автоматизованій інформаційній системі Національного банку України «Е-місія» за період з 07.02.2019 року по 15.02.2021 року відсутня.

Вказаний лист не може братися до уваги, оскільки вказана інформація надана за період починаючи з 07.02.2019 року, а договір факторингу був укладений у 2010 році.

Також слід зазначити, що згідно з положеннями статей 4, 5, 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фактор на момент укладення договору про відступлення права вимоги повинен мати статус фінансової установи та отримати повноваження на надання фінансової послуги факторингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» «Обов`язковість ліцензування», в редакції, що була чинна на дату укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю, уповноважений орган у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами:

1) страхової діяльності;

2) діяльності з надання послуг накопичувального пенсійного забезпечення;

3) надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів;

4) діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб.

Частинами 2, 3 ст. 34 Закону № 2664-ІІІ зазначено, що здійснення діяльності, зазначеної у частині першій цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Особи, винні у здійсненні діяльності без ліцензії, несуть відповідальність згідно із законами України. Ліцензія, яка надається для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, не може передаватися третім особам.

Таким чином, в статті 34 Закону № 2664-ІІІ, в редакції, що була чинна на дату укладення договору купівлі-продажу кредитного портфелю, чітко визначений перелік видів діяльності, які потребують ліцензуванню, до такої діяльності надання факторингу не відноситься, а тому вказані обставини не можуть вважати нововиявленими.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 27.10.2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись статтями 76-80, 89, 259, 260, 261, 353, 423, 429 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 27.10.2017 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю. І. Драч