Єдиний унікальний номер 243/5056/20
Номер провадження 22-ц/804/1814/21
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року

м. Бахмут

справа № 243/5056/20

провадження № 22-ц/804/1814/21

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Цимбал Д.А.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 243/5056/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, усунення перешкод у користуванні власністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2021 року (суддя Мінаєв І.М.), ухваленого в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що він з відповідачами є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок із кадастровим номером :01:009:0034 загальною площею 0,1000 га та :01:009:0831, загальною площею 0,0443га, розташованих за вищезазначеною адресою. Йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 2020 року, виданих приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігун В.В. належить ? частка зазначеного будинку, ? частка земельної ділянки із кадастровим номером :01:009:0034 загальною площею 0,1000 га та :01:009:0831, загальною площею 0,0443га. Відповідачам, відповідно належить ? частки будинку (5/8 частка ОСОБА_2 та 1/8 частка ОСОБА_3 ) та по ? частка земельної ділянки із номером :01:009:0034 (по ? частки ОСОБА_2 та ? ОСОБА_3 ) та ? частки земельної ділянки із кадастровим номером :01:009:0831 (по ? частки ОСОБА_2 та ? ОСОБА_3 ) Їх право спільної часткової власності зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідачка ОСОБА_2 яка зареєстрована та мешкає у спірному будинку, перешкоджає йому у користуванні його частками будинку та земельних ділянок, не дає ключі від вхідних воріт та дверей будинку, у зв`язку із чим він позбавлений доступу до своєї власності.

17 квітня 2020 року він звернувся до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз із замовленням на проведення будівельно-технічного дослідження із питання варіантів поділу спільного майна. 30 квітня 2020 року зазначеною експертною установою був складений висновок № 3221-3224 про можливість поділу спірної будівлі та земельних ділянок та надано 3 варіанти їх поділу. Згідно з першим варіантом у власності відповідачів залишиться більше майна на 9,3 кв.м., ніж їх ідеальна частка, а земельна ділянка :01:009:0034 залишається в спільній власності; згідно з другим варіантом у власності відповідачів залишиться більше майна на 10,025 кв.м., ніж їх ідеальна частка, а земельна ділянка :01:009:0034 залишається в спільній власності, а земельна ділянка із кадастровим номером :01:009:0831 залишається у його власності в розмірі ? частки, а у відповідачів теж ? частки (по ? частці кожному); згідно з третім варіантом у власності відповідачів залишаеться більше майна на 6,0 кв.м. ніж їх ідеальна частка, здійснюється поділ земельних ділянок, згідно з яким у нього залишиться частина земельної ділянки :01:009:0034 на 0,0063 га менше, ніж його ідеальна частка, а земельна ділянка із кадастровим номером :01:009:0831 залишається у його власності в розмірі ? частки, а у відповідачів теж ? (по ? частці кожному).

22 травня 2020 року він направив відповідачам листа із пропозицією поділу спільної будівлі на підставі третього варіанта експертизи, та пропонував, у разі їх не згоди із його варіантом поділу, надати свій варіант. При досягненні згоди про поділ нежитлових приміщень він пропонував їм посвідчити це нотаріально. Крім того, просив ОСОБА_2 , яка зареєстрована та мешкає у спірному будинку, надати йому ключі від хвіртки, вхідних воріт та дверей будинку, так як він не має доступу до його власності. Будь-якої відповіді він не отримав, ключі від хвіртки та будинку відповідач ОСОБА_2 йому не надала.

Відповідно до запропонованого ним варіанту поділу майна, у нього залишається на 5,965 кв.м. менше ніж належала йому ? ідеальна частка в праві власності на житловий будинок, та відповідно у відповідачів на 5,965 кв.м. більше, за які вони повинні сплатити компенсацію в розмірі 60 529,84 грн. (10 147,50 грн за кв.м. х 5,965 кв.м.). В праві власності на земельну ділянку, що виділяється з ділянки з кадастровим номером :01:009:0034, його залишається ділянка загальною площею 0,0437 га, тобто на 0,0063 га менше ніж його ? ідеальна частина, за яку, відповідачі повинні сплатити йому 6252,12 грн. (63 кв.м х 99,24 грн. за 1 кв.м)

Просив суд виділити йому в натурі частку із майна, що є у їх із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частковій власності, а саме в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , земельних ділянок із кадастровим номером :01:009:0034 загальною площею 0,1000га та :01:009:0831, загальною площею 0,0443га, розташованих за вищезазначеною адресою, визнавши за ним право власності на наступне майно: в житловому будинку АДРЕСА_1 на приміщення № 5 площею14,7 кв.м., приміщення № 4 площею 13,7 кв.м., частину приміщення № 1 площею 4,06 кв.м., приміщення ІІ площею 17,8 кв.м., а всього загальною площею 50,26 кв.м, а також право власності на навіс літ. Ж площею 29,9 кв.м., огорожу № 4, ворота №6; право власності на земельну ділянку загальною площею 0,02215 га, яка розташована на земельній ділянці :01:009:0831 із наступними границями: від точки Б, яка розташована на відстані від межі вулиці на відстані 41,45 м. та проходить вздовж території домоволодіння АДРЕСА_2 до точки В на відстані 14,84 м. вздовж межі домоволодіння АДРЕСА_2 ; від точки В на відстані 4.66 м. вздовж межі домоволодіння АДРЕСА_2 до точки Г; від точки Г на відстань 11,25 м напрямку домоволодіння АДРЕСА_3 до точки Д; від точки Д на відстані 19,50 м. вглиб огороду до точки Р; від точки Р на відстані 11,57 м в напрямку домоволодіння АДРЕСА_2 до точки Б; право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0437га, яка розташована на земельній ділянці :01:009:0034 із наступними границями: від точки А, яка розташована на межі домоволодіння АДРЕСА_1 з боку вулиці та на межі домоволодіння АДРЕСА_2 , на відстані 11,57 м. напрямку домоволодіння АДРЕСА_3 до точки Р; від точки Р на відстані 17,15 м напрямку споруди житлового будинку АДРЕСА_1 до точки П; від точки П на відстані 12,60 м. з відступом від будівлі житлового будинку АДРЕСА_1 на відстані 1 метра до точки О; від точки О на відстані 11,38 м. в бік вулиці Шнурківська до точки Н; від точки Н на відстані 9,36 м. вздовж вулиці Шнурківська до точки А; припинити його право часткової спільної власності на вищезазначене виділене йому майно, стягнувши із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на його користь в рахунок компенсації припинення права власності на його частку у спільній частковій власності на житловий будинок АДРЕСА_4 529,84 грн. та в праві власності на земельну із ділянки кадастровим номером :01:009:0034 6252,12 грн., а всього 66781,96 грн.; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди йому у користуванні житловим будинком та земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 та передати йому ключі від вхідної хвіртки до даного двору та вхідних дверей до зазначеного будинку; стягнути солідарно із відповідачів судові витрати, понесені ним в розмірі 1300,00 грн. за проведену КП «БТІ» оцінку вартості спільного майна, 7060,60 грн. за проведену Донецьким інститутом судових експертиз експертизи, оплата двох рекомендованих листів з повідомленням 81 грн.,оплата ксерокопій 250 грн., кольоровий друк А4 210 грн. та судові витрати, пов`язані із сплатою послуг адвоката по даній справі 30 000, а всього 38 901,60 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, усунення перешкод у користуванні власністю, задоволено частко: зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком та земельними ділянками за адресою: АДРЕСА_1 , та передати ОСОБА_1 ключі від вхідної хвіртки до даного подвір`я та вхідних дверей до будинку. В задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , різницю в понесених судових витратах, а саме витратах, пов`язаних з залученням експерта, та витратах на професійну правничу допомогу у сумі 345 грн. 12 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про виділ в натурі частки майна суд першої інстанції виходив з того, що хоча і встановлено технічну можливість виділу належної позивачеві частки житлового будинку та земельних ділянок, але оскільки такий виділ пов`язаний з втручанням в несучі конструкції та загальні інженерні мережі і тому потребує отримання відповідних документів, що дають право на їх виконання, які мають бути отримані до ухвалення судом рішення. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження можливості здійснення перепланування житлового будинку без втрати його цільового призначення, що пов`язане з втручанням в загальні інженерні мережі, що в свою чергу передбачене в трьох варіантах виділу частки згідно з висновком експерта, суд позбавлений можливості захистити порушене право позивача в обраний ним спосіб захисту, тому підстави для задоволення позовної вимоги цій частині відсутні.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до Апеляційного суду позивач ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення в частині в якій було відмовлено в задоволенні позовних вимог, ухвали в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В частині задоволених позовних вимог про усунення перешкод в користуванні власністю, рішення суду залишити без зміню

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновком експерта встановлено можливість виділення йому в натурі його частки із запропонованим ним варіантом. Висновок про можливість поділу спірного будинку та зазначаючи певні будівельні роботи, які необхідно для цього зробити, експерт ґрунтувався на вимогах державних норм в галузі реконструкції та ремонту житлових будинків, які дозволяють робити ті перепланування та реконструкцію, яку запропонував експерт для виділення його частки майна.

Законодавством України передбачено два шляхи поділу будинку добровільний (внесу довий) у нотаріуса, який він пропонував зробити відповідачам до розгляду справи у суді, та у разі спору судовий.

Внесудовий порядок передбачає надання нотаріусу тільки висновку на підставі Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55. Законодавство України не передбачає надання нотаріусу, для посвідчення виділу об`єкту нерухомого майна, будь-яких дозвільних документів, які б давали право майбутньому власнику новоутвореного майна, проводити будівельні роботи з перепланування будинку з метою виділення своєї частки в натурі та втручання його інженерні комунікації будинку. Вважає, що судовий порядок виділу частки співвласника не повинен бути більш ускладненим, під час якого вимагаються інші документи, ніж ті, які подаються нотаріусу, під час внесудового виділу (поділу) нерухомого майна.

Суд першої інстанції не врахував норми законодавства України, згідно якого необхідно попередньо надати правовстановлюючий документ на нерухоме майно, витяг із державного реєстру речових прав на це нерухоме майно, технічний паспорт на нього та схему земельної ділянки власника (для водо та газопостачання) і лише після отримання зазначених документів, ці організації можуть надати відповідні технічні умови для підключення до відповідних мереж та дозвіл на виконання будівельних робіт із перепланування будинку внаслідок виділу частки майна співвласника.

Судом не надано належної юридичної оцінки його посиланням, що вирішуючи питання про необхідність газопостачання його частки, у разі її виділення, ним буде прийняте рішення про відсутність необхідності в цьому і забезпечення усіх свої потреб тільки за допомогою електрики (опалення, приготування їжі, інше). Питання щодо водопостачання буде вирішене за допомогою артезіанської свердловини, що також виключає необхідність отримання відповідних дозволів на втручання системи водозабезпечення будинку. Єдиною інженерною системою, коди він може втрутитись у разі виділення йому бажаних ним приміщень є система електрозабезпечення будинку. Але відповідно до п.п. 4.1.2, 4..4.2 Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 310 від 14 березня 2018 року постачальник електричної енергії не має права відмовити у підключенні нового об`єкту (реконструйованого та інше) до електропостачання.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

25 червня 2021 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

В обґрунтування відзиву зазначає, що судом надана належна оцінка висновку та пояснення експерта ОСОБА_4 , що технічно виділити в натурі кожному співвласнику належні їх ізольовані частки будинку не можливо та пояснив суду, що всі запропоновані варіанти виділу частки позивача передбачають втручання в інженерні системи загального користування а також передбачають втручання в несучі конструкції. Суд обґрунтовано відмовив в задоволенні його позовних вмов в частині виділити в натурі належно йому ? частку житлового будинку.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали у повному обсязі, просили її задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігуном В.В., спадкоємцями майна ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2 ( ? частка), син ОСОБА_1 ( ? частка) та син ОСОБА_3 ( ? частка). Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з ? частки житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.10 т.1). Право власності ОСОБА_1 на ? частку вищезазначеного домоволодіння зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 квітня 2020 року (а.с.12 т.1).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігуном В.В., спадкоємцями майна ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2 ( ? частка), син ОСОБА_1 ( ? частка) та син ОСОБА_3 ( ? частка). Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1000 гектарів, кадастровий номер :01:009:0034, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.13 т.1). Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку вищезазначеної земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2020 (а.с.15 т.1).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 2020 року, виданого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Бігуном В.В., спадкоємцями майна ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_2 ( ? частка), син ОСОБА_1 ( ? частка) та син ОСОБА_3 ( ? частка). Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0443 гектарів, кадастровий номер :01:009:0831, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства (а.с.16 т.1). Право власності ОСОБА_1 на ? частку вищезазначеної земельної ділянки зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2020 (а.с.18 т.1).

Як вбачається з довідки КП «БТІ» № 642-18/0,45/01 від 26 лютого 2020 року, за станом на 19 лютого 2020 року об`єкт нерухомого майна - будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: житлового будинку А, житловою площею 62,6 кв.м., загальною площею 224,9 квм., гаражу Б, вбиральні-душу В, альтанки Г, сараю Д, навісу Ж, колодязю 1, огорожі 2, воріт 3, хвіртки 5, воріт 6 (а.с.19 т.1).

Відповідно до технічного паспорту № 20832 на домоволодіння АДРЕСА_1 житловий будинок А складається з коридору (1) площею 16,1 кв.м., туалету (2), площею 1,4 кв.м., ванної (3) площею 6,1 кв.м., житлової кімнати (4) площею 13,7 кв.м., житлової кімнати (5) площею 14,7 кв.м., житлової кімнати (6) площею 12,6 кв.м., кухні (7) площею 18,2 кв.м., житлової кімнати (8) площею 21,6 кв.м., приміщення (І) площею 63,3 кв.м., приміщення (ІІ) площею 17,8 кв.м., приміщення (ІІІ) площею 23,3 кв.м., веранди (ІV) площею 16,1 кв.м. З плану будинку можливо встановити, що несучими стінами на 1 поверсі є чотири стіни по периметру будинку та стіна між приміщеннями 1 та 6, 7 та 8 (а.с.20-33 т.1).

Висновком експерта № 3221-3224 від 30 квітня 2020 року, складеним судовим експертом Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз на замовлення ОСОБА_1 , встановлено що в результаті дослідження наданої документації з технічної точки зору розділити будинок АДРЕСА_1 відповідно з частками сторін у праві власності на домоволодіння, а саме ? та ? можливо з відступом від ідеальних часток співвласників. Можливі варіанти та розрахунок відхилень від ідеальних часток наведені в дослідницькій частині та графічних додатках. З технічної точки зору розділити земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0034 та :01:009:0831, відповідно з частками сторін у праві власності на земельні ділянки, а саме ? та ? можливо з відступом від ідеальних часток співвласників. Можливі варіанти та розрахунок відхилень від ідеальних часток, наведені в дослідницькій частині висновку та графічних додатках.

Згідно з першим варіантом поділу пропонується у власність співвласника, частка якого складає ? виділити приміщення № 6 площею 12,6 кв.м., приміщення № 7 площею 18,2 кв.м., приміщення IV площею 16,1 кв.м., загальна площа приміщень становитиме 46,9 кв.м., відступ від ідеальної ? частки складає 9,3 кв.м., відновлювальною вартістю 93302,00 грн. Земельну ділянку :01:009:0034 пропонується розподілити відповідно до схеми, а земельну ділянку :01:009:0831 виділити в загальне користування співвласниками.

Згідно з другим варіантом поділу у власність співвласника, частка якого складає ?, пропонується виділити приміщення № 5 площею 14,7 кв.м., приміщення № 4 площею 13,7 кв.м., приміщення IІ площею 17,8 кв.м., загальна площа приміщень становитиме 46,2 кв.м., відступ від ідеальної ? частки складає 10 кв.м., відновлювальною вартістю 100306,00 грн. Крім того, у власність співвласника, частка якого складає ?, пропонується виділити навіс Ж площею 29,9 кв.м., огорожу (4), ворота (6). Земельні ділянки :01:009:0034, :01:009:0831 пропонується розподілити відповідно до схеми, відступ від ідеальної частки співвласника, частка якого складає 1/4, складає 0,0063 га.

Згідно з третім варіантом поділу у власність співвласника, частка якого складає ?, пропонується виділити приміщення № 5 площею 14,7 кв.м., приміщення № 4 площею 13,7 кв.м., частина приміщення № 1 площею 4,06 кв.м., приміщення ІІ площею 17,8 кв.м., відступ від ідеальної ? частки складає 6 кв.м., відновлювальною вартістю 59683,00 грн. Крім того, у власність співвласника, частка якого складає ?, пропонується виділити навіс Ж площею 29,9 кв.м., огорожу (4), ворота (6). Земельні ділянки :01:009:0034, :01:009:0831 пропонується розподілити відповідно до схеми, відступ від ідеальної частки співвласника, частка якого складає ?, складає 0,0063 га. Для відокремлення кімнат та приміщень пропонується здійснити певні переобладнання (а.с.35-51 т.1)

Згідно з висновком зі звіту про визначення експертної грошової оцінки земельної ділянки :01:009:0034, площею 0,1000 га, її вартість станом на 15 травня 2020 року складає 99 240 грн. (а.с.55 т.1).

22 травня 2020 року ОСОБА_1 було надіслано рекомендованим поштовим відправленням листа ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з пропозицією розділити будинок та земельні ділянки, що перебувають у їх спільній частковій власності. ОСОБА_1 було запропоновано обрати сторонам третій варіант поділу згідно експертного дослідження та визначити нотаріуса для здійснення поділу майна у нотаріальному порядку. Окрім того, ОСОБА_1 просив передати йому протягом тижня передати йому ключі від будинку та хвіртки (а.с.56-59 т.1).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02 липня 2020 року, житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності та належить: ОСОБА_2 ? частка на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 01 квітня 2020 року та 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 2020 року; ОСОБА_1 ? частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 2020 року; ОСОБА_3 - 1/8 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 2020 року (а.с.94-95 т.1).

Висновком експерта № 6099-6100 від 22 лютого 2021 року, складеним на виконання ухвали суду про проведення судової будівельно-технічної експертизи, встановлено, що виділити в натурі (розділити на ізольовані частки) житловий будинок АДРЕСА_1 , у відповідності до ідеальних часток співвласників по ?, 1/8 та 5/8 з дотриманням вимог нормативних актів чинних на момент проведення дослідження, з технічної точки зору не виявляється можливим. Враховуючи дослідження з першого питання, земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0034 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розділити у натурі у відповідності до часток співвласників, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по ? частці та ОСОБА_1 по ? астки не представляється можливим, та пропонується у загальне користування співвласниками. Земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0831, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та має цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, розділити (виділити в натурі) у відповідності до часток співвласників з технічної точки зору можливо, однак, беручи до уваги встановлені обставини під час дослідження з попередніх питань, є недоцільним (а.с.142-152 т.1).

Експерт ОСОБА_4 суду пояснив, що ним проводилися дослідження у відповідності до конкретно поставлених питань. В результаті проведених досліджень ним було встановлено, що технічно можливо виділити 1/4 частку з домоволодіння, але неможливо виділити в натурі частки кожному зі співвласників, що становлять ?, 5/8 та 1/8. Переобладнання інженерних мереж житлового будинку передбачає втручання в інженерні системи загального користування, а вказані ним у висновку другий та третій варіанти виділу частки також передбачають втручання в несучі конструкції будинку.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує рішення в частині в якій було відмовлено в задоволенні позовних вимог про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком та земельними ділянками та передати ОСОБА_1 ключі від вхідної хвіртки до даного подвір`я та вхідних дверей до будинку не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про виділ в натурі частки майна суд першої інстанції виходив з того, що хоча і встановлено технічну можливість виділу належної позивачеві частки житлового будинку та земельних ділянок, але оскільки такий виділ пов`язаний з втручанням в несучі конструкції та загальні інженерні мережі і тому потребує отримання відповідних документів, що дають право на їх виконання, які мають бути отримані до ухвалення судом рішення. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження можливості здійснення перепланування житлового будинку без втрати його цільового призначення, що пов`язане з втручанням в загальні інженерні мережі, що в свою чергу передбачене в трьох варіантах виділу частки згідно з висновком експерта, суд позбавлений можливості захистити порушене право позивача в обраний ним спосіб захисту, тому підстави для задоволення позовної вимоги цій частині відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно з частинами другою-третьою статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майно, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно з частини 2 статті 364 ЦК України якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Статтями 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.

Відповідно до статей 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави вважати, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.

Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.

Згідно з цими Правилами до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання - улаштування в окремих жилих будинках, квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.

Водночас, при поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування, до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки.

Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне лише у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 2020 року у справі № 654/2080/17-ц (провадження № 61-3792св19).

Експертом у висновку № 3221-3224 від 30 квітня 2020 року фактично підтверджена необхідність влаштування співвласниками автономних інженерних мереж, однак не вказано, чи потребує таке переобладнання втручання в інженерні системи загального користування, про які зазначено у статті 152 ЖК УРСР. Експерт ОСОБА_4 суду пояснив, що всі запропоновані ним варіанти виділу частки позивача передбачають втручання в інженерні системи загального користування, а другий та третій варіанти також передбачають переобладнання житлового будинку з втручанням в несучі конструкції.

Отже, для виділу частки позивача за запропонованим ним третім варіантом згідно висновку експертизи необхідно здійснити певний перелік робіт з втручанням у несучі конструкції будинку та з влаштування автономних інженерних систем, і втручання в інженерну мережу загального користування, особливо системи енергопостачання, газопостачання з метою для забезпечення функціонування окремого об`єкта нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України, потребує отримання відповідних дозвільних документів.

Висновок суду першої інстанції, що позивачем не надано доказів на підтвердження можливості перепланування житлового будинку без його втрати цільового призначення, що пов`язане з втручанням в загальні інженерні мережі є вірним, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що облаштування своїх часток інженерними мережами, у тому числі електро-, газо-, водопостачання та виготовлення технічних умов на перепланування вирішується власниками самостійно після поділу будинку та отримання правовстановлюючих документів на свої частки є помилковими з огляду на вищевикладене.

При поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування, до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки.

Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.

Суд першої інстанції не одноразово роз`яснював позивачу щодо необхідності надання висновків (дозволів) відповідних служб, однак позивач не надав вказаних документів, так як і не заявляв клопотання про надання відповідними органами висновків про переобладнання чи перепланування.

Крім того, апеляційний суд не приймає до уваги надані до апеляційної скарги відповіді від відділу державного архітектурно-будівельного контролю Слов`янської міської ради, КП «Словміськводоканал», ПАТ «Донецькоблгаз» з наступних підстав.

Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 3 статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 704/192/18.

Позивач не наводить об`єктивних причин, які перешкоджали надати зазначенні докази до суду першої інстанції, отже, позивач, не надавши всі докази на обґрунтування позовних вимог до суду першої інстанції, реалізував належні йому процесуальні права на власний розсуд.

Крім того, апеляційний суд звертаю увагу на те, що вказані відповіді отримані на підставі адвокатського запиту який був здійснений вже після ухвалення судом рішення.

Позивач не наводить об`єктивних причин, того що перешкоджала зробити відповідні запити піч час судового розгляду в суді першої інстанції.

Інші, наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який з дотриманням вимог чинного законодавства України перевірив їх та спростував відповідними висновками.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 квітня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 28 липня 2021 року

Головуючий О.О.Тимченко