Справа № 180/1775/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що ОСОБА_2 її матір. Через похилий вік, хворобу та потребу сторонньої допомоги мати постійно проживала з нею, за її адресою: АДРЕСА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років ОСОБА_2 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на ј частину квартири АДРЕСА_2 . Вона є спадкоємцем першої черги. Заяву про прийняття спадщини після померлої не подавала, оскільки матір постійно проживала разом з нею, а тому вона вважає, що фактично прийняла спадщину. 01.10.2020 року приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Кучугурною Л.М. їй було відмовлено у відкритті спадкової справи після померлої ОСОБА_2 , оскільки пропущений строк для прийняття спадщини. Встановлення факту постійного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 необхідно для оформлення спадщини. Просить суд

встановити факт постійного проживання її ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 1988 року по 04.03.2009 року в квартирі АДРЕСА_2 .

Позивач надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягала, просила задовольнити.

Представник відповідача об`єднаної територіальної громади м.Марганець в особі Марганецької міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про власність на житло від 28.05.1998 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с.7).

ОСОБА_2 , 1925 року народження померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.5).

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5 (а.с.8).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 ОСОБА_6 , 1949 року народження зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 , 1946 року народження, після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_8 (а.с.8).

Факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як доньки та матері в квартирі АДРЕСА_2 з 1998 року та по момент смерті ОСОБА_2 підтверджується актом від 07.10.2020 року виданою головою ОСББ «Київська 135» (а.с.6).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем.

Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України ).

Згідно ст. 1261 Цивільного Кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1,6 ст. 29 ЦК є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ч.10 ст. 6 того ж Закону реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до п.3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, яка діє з 08.12.2017 року) у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз наведених норм закону та судової практики свідчить про те, що суди можуть розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, при їх розгляді слід встановити чи було місце проживання позивача за зазначеною ним в позові адресою постійним, переважним чи тимчасовим, маючи при цьому на увазі, що, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на ј частину квартири АДРЕСА_2 , позивач є спадкоємцем померлої першої черги за законом, оскільки є її донькою, інші спадкоємці за законом заяви про прийняття спадщини після померлої не подавали, однак у видачі свідоцтва на право на спадщину після померлої матері позивачці нотаріусом відмовлено у зв`язку з пропуском нею строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відсутністю у неї доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, як встановлено в судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 на час смерті її матері ОСОБА_2 постійно проживала з останньою в квартирі АДРЕСА_2 , що було пов`язано з ведення спільного господарства, і встановлення даного факту має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй право на отримання спадщини після померлої матері, тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 29,1216, 1220, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-80, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 в період з 1988 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартирі АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко