Дата документу 20.07.2021 Справа № 316/3076/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 316/3076/20 Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М.
Провадження № 22-ц/807/2585/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Книш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Енергодарський міський відділ державної виконавчої служби Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1869 від 01.07.2019, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначала, що 20.09.2007 сторони уклали кредитний договір 14.13383, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 160 000,00 доларів США зі строком повернення до 01.10.2014. У зв`язку із порушенням нею кредитних зобов`язань за договором судовим рішенням від 16.11.2016 з неї на користь Банку стягнута заборгованість за кредитним договором від 20.09.2007 в сумі 107 715,33 долари США.

У спірному виконавчому листі не зазначено, з якого саме кредитного договору виникли боргові зобов`язання, чи настав строк платежу, що боржником допущено прострочення платежів та їх розмір, тощо. Позивач не згодна з розрахунком заборгованості, яку зробив відповідач звертаючись до нотаріуса.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено із порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», між сторонами існує спір щодо розміру заборгованості, просила суд про задоволення позову і відшкодування судових витрат.

Рішенням Енергодарського міськогосуду Запорізької області від 06 квітня 2021 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 1869 від 01.07.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , витрати по оплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Матеріали справи не містять жодного доказу в розумінні ст.137 ЦПК України на підтвердження понесених позивачкою витрат на правничу допомогу. Справа розглядалась без участі сторін, а тому підстав для відшкодування витрат га правничу допомогу суд першої інстанції не мав.

ВІ засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін і їх представників.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає таким вимогам в повному обсязі.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У відповідності до положень пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У разі недотримання вимог ч.4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що позивачу ОСОБА_1 надавалась правнича допомога адвокатом Гардером О.Г. на підставі письмового договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 (а.с.35).

Згідно Акту №1 здачі-приймання виконаних робіт за надання юридичних послуг правової допомоги адвокатом за договором №212 від 28.04.2020, в якому адвокат іменується як «Виконавець», а ОСОБА_1 як «Замовник», Виконавець, на підставі Договору про надання правової допомоги від 11.04.2019 здав, а Замовник прийняв замовлені ним виконавцю такі роботи: ознайомлення з матеріалами, вивчення та аналіз матеріалів і документів, пошук по базам даних та реєстрам боржників, аналіз нормативного матеріалу, коментарій, роз`яснень, пошук консультацій, судової практики по аналогічним справам, підготовка в інтересах Замовника позовної заяви, надання усної консультації замовнику.

Згідно Акту від 23.09.2020 витрати часу на виконання робіт складають (з врахуванням часу авансованих робіт) не менше 52 годин, договірна ціна виконаних робіт (гонорару адвоката) становить 11 424,40 грн., яка визначена з розрахунку 10% від прожиткового мінімуму на одну особу встановленого Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік», тобто: 219,70 грн. за одну годину роботи адвоката x 52 (витрати часу на виконання робіт). За взаємною згодою сума гонорару становила 8000,00 грн. (а.с.36).

Відповідно до Квитанції №51777439 від 28.09.2020 ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було здійснено оплату за надані послуги в розмірі 5000,00 грн. (а.с.38).

Аналіз вищевикладеного свідчить про те, що надавши оцінку вказаним доказам в цілому, так і кожному доказу окремо за правилами ст.89 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну допомогу в розмірі 5000,00 грн., оскільки вказаний розмір витрат є цілком доведений та обґрунтований.

Колегія суддів вважає, що такий розмір витрат на правову допомогу є співмірним із позовними вимогами, складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), принципу пропорційності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції врахував критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, керуючись принципами справедливості та верховенства права.

Доводи апеляційної скарги є не спроможними,та спростовуються матеріалами справи, в тому числі і те, що справа розглядалась у спрощеному провадженні. У вступній частині оскаржуваного рішення чітко зазначено, що справа розглядалась за правилами загального позовного провадження.

АТ КБ «Приватбанк» не спростував обґрунтованості розміру стягнених судом першої інстанції витрат на правову допомогу.

Фактично апеляційна скарга складається із посилань на норми права із зазначенням, що витрати на професійну допомогу не є співмірними та не відповідають критерію реальності, розумності. Проте, не зазначено, в чому саме полягає не співмірність.

Як зазначалось, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, висновків суду не спростовують, на їх правильність не впливають та не ґрунтуються на вимогах цивільного процесуального законодавства, а тому не можуть бути прийняті до уваги судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, висновки суду узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В іншій частині рішення Енергодарського міського суду Запорізької області не оскаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 367,368,374,375,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 06 квітня 2021 року у цій справі в оскаржувані частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 21 липня 2021 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Суді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська