У Х В А Л А

Справа № 126/1612/21

Провадження № 2-з/126/7/2021

"23" липня 2021 р. м. Бершадь

Суддя Бершадського районного суду Вінницької області Губко В. І. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

22.07.2021, до звернення до суду з позовною заявою, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно -житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , власником якого на даний час є ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2018, посвідченого приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області Новокрещеновою Л.П.

Заява обгрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка до дня смерті проживала в АДРЕСА_2 у житловому будинку, який належить матері заявника- ОСОБА_4 . При житті, 17.03.2021, ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно, що буде належати їй на день її смерті заповіла ОСОБА_1 . На момент складання заповіту ОСОБА_3 була впевнена, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Проте, в квітні 2021 року ОСОБА_3 випадково стало відомо, що вона начебто продала свій будинок ОСОБА_2 , який є її сусідом в с. М`якохід Бершадського району Вінницької області. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна зазначено, що станом на 13.04.2021 ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що ОСОБА_3 повідомила, що вона не мала намір укладати договір купівлі-продажу свого будинку і їздила до нотаріуса із своїм сусідом ОСОБА_2 для укладення опікунства над нею. Ніякої грошової суми після підписання угоди вона від ОСОБА_2 не отримувала, не було їй надано і копії документа, який вона підписала. Заявник ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 , має намір звернутися до Бершадського районного суду Вінницької області з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 ,а тому вважає, що вказаний позов необхідно забезпечити накладенням арешту на майно.

Розглянувши заяву та дослідивши долучені до неї документи суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як визначено у ч. 1 ст. 153 ЦПК України), п.7 постанови Пленуму ВС України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заява позивача про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо: необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, або іншим особам, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і лише у разі необхідності.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Обгрунтовуючи дану заяву ОСОБА_1 зазначає, що він вважає, що позов з яким він має намір звернутися до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку необхідно забезпечити накладенням арешту майна . Жодного обґрунтування щодо наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову в поданій заяві не зазначено.

Матеріали заяви також не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на намір звернутися до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, без наведення відповідного обґрунтування, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя В. І. Губко