Справа № 274/2505/21
Провадження № 2/0274/1132/21
Рішення
Іменем України

08.07.2021 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Вдовиченко Т.М., за участю секретаря судового засідання Рудич М.О., позивачки, представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,-
В с т а н о в и в :

В квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, згідно якого просить суд розірвати зареєстрований 02.03.2019 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_3 , актовий запис № 91.
Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі по 4000,00 грн., щомісячно, з моменту звернення до суду з даним позовом і до досягнення ним повноліття, а також кошти на її утримання, до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - трирічного віку теж в розмірі по 4000,00 грн., щомісячно.
В обґрунтування пред"явлених вимог посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось в зв"язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, ведення спільного господарства, вирішення матеріально побутових проблем. На даний час вони проживають окремо. Зазначає, що не бажає примирення, впевнена, що сімейні та шлюбні стосунки з відповідачем налагодити неможливо.
Вказала, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі по 4000,00 грн., щомісячно, але на її утримання коштів не надає, вона знаходиться у декретній відпустці, отримує соціальну допомогу від держави в розмірі по 860 грн., щомісячно, тому вимушена звертатися до суду із даним позовом.
В судовому засіданні позивачка та її представник доводи позовної заяви підтримали з підстав зазначених в ній.
Відповідач 31.05.2021 року на адресу суду спрямував заяву про повне визнання позовних вимог. Просить розгляд справи провести за його відсутності ( а.с.26).
Як визначено ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України).
Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, які підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про шлюб сторони 02.03.2019 року зареєстрували шлюб в Бердичівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 91 ( а.с. 5).
Від шлюбу мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 7).
Відповідно до ст. ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.
Згідно зі ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка , і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.
Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім"ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить із того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово " сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім"ю, а слово " союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред"явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.
Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам , а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.
Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ст. 182 СК України).
Відповідно до вимог ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина, матеріальне становище позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на утриманні якої перебуває малолітня дитина та яка потребує достатніх коштів для її утримання як від матері так і від батька, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі по 4000,00 грн., щомісячно, слід задовольнити повністю.
Сплата аліментів у зазначеному розмірі здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини.
Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.
Згідно статті 84 СК України, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч .2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.
Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.
У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе.
У добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивачка та відповідач не вирішили.
З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача та визнання ним даної позовної вимоги в повному обсязі суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі по 4000,00 грн., щомісячно.
Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.
Оскільки позивачка подала позов до суду 15.04.2021 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 15.04.2021 року.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Оскільки позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн., з позовної вимоги про розірвання шлюбу, то такі кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, оскільки її позовні вимоги щодо розірвання шлюбу - задоволено повністю.
Позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір» в частині позовних вимог про стягнення аліментів, а тому судовий збір з даної позовної вимоги необхідно стягнути з відповідача в дохід держави в розмірі 1816 грн.
Керуючись ст. ст. 4,12- 13, 76-81, 258-261, 263-265, 273, 354,430 ЦПК України, суд, -
В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини - задовольнити повністю.
Шлюб, зареєстрований 02 березня 2019 року Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 91, між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження : Житомирська область, м. Бердичів, РНОКПП НОМЕР_1 ( зареєстрованого АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 4000 ( чотири тисячі) грн. 00 коп., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 15 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження : Житомирська область, м. Бердичів, РНОКПП НОМЕР_1 ( зареєстрованого АДРЕСА_1 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 ( чотири тисячі) грн. щомісячно, починаючи з дня надходження позову до суду, а саме з 15.04.2021 року і до досягнення сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 908 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1816 грн.
Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлено 13 липня 2021 року.

Головуючий Т.М. Вдовиченко