ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
18 березня 2021 року м.Запоріжжя
Представник позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд заяви за його відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України присутність сторін не є обов`язковою під час ухвалення додаткового рішення.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.
З`ясувавши всі обставини по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, заяву, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступними підставами..
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 17.02.2021 року позов ОСОБА_2 в особі представника адвоката Приладишевої Наталії Геннадіївни до Запорізької міської ради про стягнення матеріальної шкоди завданої падінням дерева задоволено.Стягнуто з Запорізької міської ради на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 109185,41 грн.(сто дев`ять тисяч сто вісімдесят п`ять гривень 41 коп) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1091,90 грн.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, у своїй позовній заяві, позивач просив суд стягнути з Запорізької міської ради на його користь витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, зазначав, що докази їх понесення будуть надані у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст.141 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п.34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Так, представником позивача на підтвердження наданих послуг та їх оплату надано суду договір про надання юридичної (правової) допомоги від 23.11.2020 року, акт приймання передачі виконаної роботи від 01.12.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №01/12 від 01.12.2020 року, договір про надання правової допомоги від 17.09.2020 року, акт приймання передачі виконаної роботи від 05.02.2021 року, акт приймання передачі виконаної роботи від 17.02.2021 року, квитанції до прибуткового касового ордеру від 05.02.2021, 17.02.2021 року.

Таким чином, з огляду на приписи ЦПК України вказані документи є належним документальним підтвердженням розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.5,6 ст.137 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Втім, представником відповідача не заявлено клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00грн.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 133, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 335/10296/20 за позовною заявою ОСОБА_2 в особі представника адвоката Приладишевої Наталії Геннадіївни до Запорізької міської ради про стягнення матеріальної шкоди завданої падінням дерева - задовольнити.

Стягнути з Запорізької міської ради на користь ОСОБА_2 , витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч)грн. 00коп.

Повне додаткове рішення складено 18.03.2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Апаллонова