Справа № 466/5603/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.

з участю секретаря Пилипців О.-І.І.

справа №466/5603/21

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної сумісної власності

за участі відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

22.06.2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки у праві спільної сумісної власності, в якому просить постановити рішення, яким визначити, що частка померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в праві спільної сумісної власності на квартиру за АДРЕСА_1 , становить - 1/3.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 95 років померла її мати - ОСОБА_5 . Після смерті мами, Літинською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу та видано на її ім"я свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки та майновий пай.

ОСОБА_1 зазначає, що одним із видів спадкового майна є квартира, загальною площею 70,70 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та померлій матері позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , спадщину після смерті якої дочка прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

До матеріалів справи ОСОБА_1 долучила копію свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № 48359 від 29.11.1996 року видане виконкомом Львівської міської ради народних депутатів згідно якого квартира належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності.

Згодом вона звернулася до державного нотаріуса Літинської державної нотаріальної контори із заявою про роз"яснення на отримання спадщини на частку квартири АДРЕСА_1 .

Після розгляду заяви позивача, державним нотаріусом надано лист- роз"яснення від 18.05.2021року №408/02-14, де нотаріус зазначає про те, що неможливо оформити спадщину на частку вищевказаної квартири, у зв"язку з тим, що не визначено частку у спільній сумісній власності на дану квартиру.

Враховуючи вищевикладене, позивачка змушена звернутися до суду, просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 25 червня 2021 року відкрито позовне провадження у даній справі, а справу призначено до слухання.

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення від 07.07.2021, одержане судом 12.07.2021 року. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні позов визнали повністю, просили задоволити.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне:

У відповідності до копії свідоцтва про право власності на квартиру № 48359 , від 29.11.1996 року виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження (наказу) від 29.11.1996 року №875, зареєстрованого ЛМБТІ та записаного у реєстрову книгу за №18821, квартира АДРЕСА_3 , дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.13).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03.07.2013 року (а.с.7).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 успадкувала спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_4 , яка помера ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме квартиру, загальною площею 70,70 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала померлій матері ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільній сумісній власності, спадщину після смерті якої дочка прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

18.05.2021 року позивач звернулась з заявою про роз`яснення отримання порядку спадкування до Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області центрально-західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Хмельницький), однак після розгляду нотаріусом спадкової справи їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру за законом у зв`язку з тим, що не визначено частку успільній сумісній власності на квартиру (а.с.14).

Відповідно до ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

У відповідності до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

За таких обставин, беручи до уваги те, що квартиру АДРЕСА_1 було зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_4 , виходячи з рівності часток кожного з учасників спільної сумісної власності на майно, суд приходить до висновку, що частка ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент її смерті в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/3 частину.

Крім того, статтею 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,263,265,268, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити повністю.

Визначити, що частка ОСОБА_4 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_3 , становить 1/3 частину.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Текст рішення виготовлено та підписано 14.07.2021 р..

Суддя Ю. В. Донченко