Справа № 428/344/20
Провадження № 22-ц/810/483/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П.

суддів: Назарової М.В., Стахової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 червня 2020 року ухваленого судом у складі судді Кордюкової Ж.І. в приміщенні того ж суду

у справі про встановлення факту постійного сумісного проживання,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1

третя особа Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області

встановив:

У січні 2020 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною вище заявою, яку згодом уточнив, вимоги якої мотивовані тим, що він є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту не залишив, на час смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник вважає, що оскільки на час смерті його батька ОСОБА_3 він фактично мешкав з ним за адресою: АДРЕСА_1 , є таким, що прийняв спадщину, проте, державним нотаріусом було винесено постанову про відмову в здійсненні нотаріальних дій в зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом з батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті останнього, заявнику необхідно для реалізації спадкових прав.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 червня 2020 року заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його уточнену заяву, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду встановленим у справі обставинам.

За доводами апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення без задоволення вказаної заяви, оскільки скаржник вважає, що підстава для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину обрана нотаріусом не може бути визначальною для обрання способу захисту прав заявника в суді; заявником надані суду належні докази фактичного прийняття ним спадщини після померлого батька, тому вважає, що положення ЦК України стосовно подачі державному нотаріусу відповідної заяви протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не стосується обставин, якими обґрунтована дана заява про встановлення вказаного факту; також є помилковими посилання суду про те, що у даній справі наявний спір про право, оскільки у спадкодавця є рідна донька ОСОБА_5 , яка була зареєстрована із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому що на час смерті ОСОБА_4 не проживав та не був зареєстрований за однією адресою зі своєю донькою ОСОБА_6 , яка в свою чергу заяв про прийняття спадщини не подавала.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника ОСОБА_7 за доводами апеляційної скарги, а також її пояснення під час допиту апеляційним судом в якості свідка, пояснення ОСОБА_8 допитаної в якості свідка за клопотанням представника заявника - ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.1,ч.2,ч.5 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки нотаріусом заявнику ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, то звернення до суду з даною заявою свідчить про те, що заявником невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки він мав звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, рішення суду у цій справі зачіпає права та обов`язки іншого спадкоємця за законом після померлого ОСОБА_4 , зокрема, його доньки ОСОБА_9 , яка з 12 серпня 2012 року зареєстрована зі спадкодавцем ОСОБА_4 за однією адресою, тому вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого батька, і в свою чергу видала довіреність на ім`я ОСОБА_7 для оформлення її спадкових прав, що свідчить про її волевиявлення про прийняття спадщини, проте, ця особа не приймала участі у даній справі, тому суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без задоволення.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з такого.

Як роз`яснено в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За частинами 3, 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За відсутності спору про право цивільне юридичні факти підлягають встановленню судом у порядку окремого провадження. Так, відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог частин 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У даній справі, вимога про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявником висунута з певною правовою метою реалізації в подальшому спадкових прав після померлого батька, про що також наголошено представником заявника - ОСОБА_7 під час апеляційного перегляду справи.

Апеляційним судом встановлені та матеріалами справи підтверджуються такі факти та обставини справи.

Заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20 вересня 2008 року та на час смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40).

За вказаною адресою на час смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ,також була зареєстрована мати заявника ОСОБА_7 , яка є колишньою дружиною померлого,і матеріали справи не містять даних, які б свідчили про реєстрацію за цією адресою інших осіб станом на час смерті батька заявника.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді частки квартири АДРЕСА_3 (а.с.5,7 -9).

Заявник ОСОБА_1 з 15 червня 1999 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.5 ).

Як вбачається з засвідченої копії спадкової справи витребуваної апеляційним судом, 24 грудня 2019 року ОСОБА_7 діючи від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 12 грудня 2019 року звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговської О.В. про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.178).

24 грудня 2019 року приватним нотаріусом Глаговською О.В. винесено постанову, якою відмовлено в здійсненні нотаріальної дії ОСОБА_7 , а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 , з підстав пропуску строку для прийняття спадщини встановленого ст. ст.1268-1270 ЦК України (а.с.161).

Даних щодо звернення з відповідними заявами інших спадкоємців за законом після померлого ОСОБА_2 матеріали спадкової справи не містять.

За клопотанням представника заявника - ОСОБА_7 апеляційним судом допитана остання в якості свідка по даній справі та свідок ОСОБА_8 , які підтвердили факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 разом з його батьком ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті останнього.

Отже, колегія суддів вважає, що заявником доведений факт його постійного проживання по вказаній адресі разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 з вказаних вище підстав.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення уточненої заяви ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367,376, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 червня 2020 скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з його батьком ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 на час смерті останнього.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складення повної постанови 14 червня 2021 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: М.В. Назарова

Н.В. Стахова