Справа № 234/5353/21
Провадження № 2/234/2755/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Романенко К.С.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Н.Є.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тимошенко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (м. Краматорськ, вул.О.Тихого,5), третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (м. Краматорськ, бул.Машинобудівників,37), про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві, -

Обставини справи:

23.04.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві.

Із позову вбачається, що з 01.11.1999 року до 16.05.2018 року позивач працював у фасоносталеливарному цеху (ФЛЦ) Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (ПрАТ«НКМЗ»). Перебуваючи більше 18 років у трудових правовідносинах з ПрАТ «НКМЗ», він працював на посаді зі шкідливими та небезпечними умовами праці, в умовах перевищуючих гранично допустимий рівень пилу, шуму, вібрації, фізичних навантажень, низької температури в холодну пору року. За час праці на ПрАТ «НКМЗ», він, перебуваючи на посаді обрубувача зайнятого на обробці литва наждаком та вручну, отримав професійне захворювання: вібраційна хвороба, хронічна приглухуватість, яке йому вперше встановили 12.04.2016 року, а також купу супутніх захворювань: гіпертонічну хворобу, варикозну хворобу, хронічний холецистит.

Внаслідок професійного захворювання та погіршення здоров`я, у травні 2018 року, він вимушений був звільнитися з підприємства, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності, згідно ст.38 КЗпП України.

Перші ознаки професійного захворювання виявили у позивача місцеві лікарі у 2012 році, коли він звернувся до них за допомогою. Спочатку лікарі самостійно лікували його у місцевих клініках, але у зв`язку з тим, що покращення не наступило, то його направили на консультацію до клініки професійних захворювань у м. Київ, де згодом його визнали хворим та остаточно встановили професійне захворювання.

Навесні 2016 року, він вперше, пройшов стаціонарне медичне обстеження у клінічній лікарні профзахворювань м. Києва (ДУ «Інститут медпраці ім. Кундієва національної академії медичних наук України») вул. Саксаганського, 75. Результатом медичного обстеження став висновок центральної лікарсько-експертної комісії за № 13/383 від 12 квітня 2016 року, згідно якого йому вперше було встановлено професійне захворювання: 1). Вібраційна хвороба ІІ (другої) ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом І (першої) ст. міжфалангових та зап`ястково-п`ясткових суглобів та дефартрозом І (першої) ст. ліктьових суглобів); 2.) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкої ст. (II ст.) за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В подальшому, він ще двічі у 2017 році та у 2020 році, проходив стаціонарне медичне обстеження у клінічній лікарні профзахворювань м. Києва, де лікарі проводили лікування та підтверджували професійне захворювання. Висновки лікарів зафіксовано у медичних висновках клініки № 11/263 від 28.03.2017 року та у медичному висновку № 11/271 від 24.03.2020 року.

Після встановлення підозри на професійне захворювання, спеціалістом санітарно- гігієнічного відділу Краматорського МУ ГУ Держсанепідслужби у Донецькій області, проведено санітарно-гігієнічне обстеження умов праці робочого місця обрубувача у ФЛЦ на ПрАТ «НКМЗ», про що складено акт від 03.03.2016 року. Під час проведення перевірки встановлено численні порушення умов праці на виробництві. В акті проаналізовано перелік шкідливих чинників, що мали місце під час виконанні робіт обрубувача на робочому місці, а саме: пил, шум, локальна вібрація, фізичні навантаження, низька температура повітря у холодний період року. За результатами перевірки встановлено, що майже всі фактичні значення виробничих чинників, які впливають на обрубувача під час праці на робочому місці, перевищують гранично допустимий рівень. Так рівень локальної вібрації складав 81дБ при ГДР 76дБ, виробничий шум 95 дБА при ГДР 80 дБА, температура в холодний період року +9 градусів при нормативних показниках +13 градусів, а рівень пилу фіброгенної дії перевищував гранично допустимі показники майже у три рази (фактично 11,9мг/м, а нормативні 4,0мг/м).

Факт професійного захворювання у подальшому було підтверджено і міжвідомчою комісією, яка на ПрАТ «НКМЗ», склала акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.04.2016 року за формою П-4.

Згідно вказаного акта, пункту 12, підтверджено, що він відпрацював на посаді обрубувача у фасоносталеливарному цеху ПрАТ«НКМЗ», 16 років 1 місяць і весь цей час, працював зі шкідливими та небезпечними умовами праці, де рівень пилу, шуму, вібрації, фізичних навантажень перевищував гранично допустимі норми.

У пункту 16, даного акту, встановлено обставини, за яких виникло професійне захворювання, а саме: у період роботи обрубником на ПрАТ «НКМЗ» піддавався дії шкідливих виробничих факторів в рівнях перевищуючих гранично допустимі норми пилу, марганцю, локальної вібрації, шуму, низької температури повітря в зимовий період року. Вказана праця пов`язана з особистим ризиком для власного здоров`я обрубувача.

Причинами професійного захворювання, згідно пункт 17 акту, стало: тривалий період роботи в умовах дії на робітника шкідливих виробничих чинників в т.ч. вібрації, шуму та пилу, які перевищують гранично-допустимі рівні відповідних нормативних актів.

У пункті 18 акту, начальнику ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ», запропоновано перелік необхідних заходів, направлених на ліквідацію та запобігання виникнення професійних захворювань.

11.05.2016 року обласна профпатологічна медіко-соціальна експертна комісія(МСЕК) у м. Краматорськ, провела медичне обстеження та вперше визнала його захворювання професійним, з 45(сорок п`ять)% втрати працездатності (30% вібраційна хвороба, 15% приглухуватість) та встановила третю групу інвалідності (професійне захворювання), що підтверджено довідками МСЕК: серія АА №0607847, серії АБ №0044650 та пенсійним посвідченням інваліда серія НОМЕР_1 . В подальшому 24.05.2017 року та 28.05.2020 року він повторно проходив медичне обстеження комісії МСЕК, яка підтверджувала що він є інвалідом третьої групи, а його захворювання є професійним з 45% втрати працездатності.

Періодично, у зв`язку з отриманням професійного захворювання, він змушений находитися на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проходити курси реабілітації, обстеження та консультації лікарів. Необхідність проходження курсу медичного та санаторно-курортного лікування йому встановлено за результатами огляду МСЕК, згідно висновку якого, йому для підтримки здоров`я, необхідно проходження медикаментозного та санаторно-курортного лікування. Внаслідок погіршення стану здоров`я, він щорічно, або декілька разів на рік проходить курси лікування у різних медичних закладах. Так, він проходив стаціонарне лікування, у місцевих лікарнях м.Краматорська: один раз у 2018 році; двічі: у 2012р., у 2016р. та у 2020 році, тричі: у 2017р. та у 2019 році. Також він тричі лікувався у клінічній лікарні профзахворювань м. Київ у 2016р., 2017р. та у 2020 році. Лікарі вказаних клінік, проводили лікування та підтверджували його діагноз. Раз на три роки, для підтримки здоров`я, він зобов`язаний проходити санаторно-курортне лікування. Навесні 2018 року він три тижні знаходився на санаторно-курортному лікуванні у санаторії «Східницькі Карпати», Львівської області. Також він змушений звертатись до лікарів за консультацією, реабілітацією та рекомендаціями лікування, які підтверджують його захворювання та призначають лікування.

У зв`язку, з отриманням позивачем професійного захворювання, він зазнав фізичних страждань та емоційних переживань, що призвело до завдання йому моральної шкоди. На час захворювання, йому було 36 років, це час життєвого розквіту. Він будував плани на подальше життя, мріючи добитись чималих успіхів, але цьому завадила хвороба, стан його здоров`я є невідновним, внаслідок чого він отримав психологічну травму. Для підтримки стану здоров`я він вимушений був провести на стаціонарному лікуванні у різних лікарнях більше півроку свого життя, це не враховуючи амбулаторне лікування. Внаслідок такого захворювання змінився його життєвий уклад, його життя зазнало суттєвих змін: він частково втратив працездатність, обмежений під час вибору місця праці, час від часу відчуває фізичну біль у грудях, суглобах, дуже погано спить, відчуває шум в голові, його стан здоров`я дуже незадовільний. Він не може вести нормальний спосіб життя, доставляє багато труднощів своїм близьким: дітям та дружині, тому змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Після захворювання та звільнення з ПрАТ «НКМЗ», він зареєструвався у Краматорському міському центру зайнятості, але у зв`язку з медичними обмеженнями при виборі умов праці, він до теперішнього часу так і не знайшов постійного місця праці. Працедавці, під різними приводами, відмовляють у працевлаштуванні, дізнавшись про його хворобу.

Моральна шкода, яка заподіяна йому, полягає у душевному хвилюванні, нервових зривах, несприятливій атмосфері в сім`ї, фізичному болю та стражданнях, які позивач зазнав безпосередньо під час роботи та які відчуває і на теперішній час, тому він змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Заподіяна шкода, завдана позивачу внаслідок професійного захворювання на виробництві, випливає з трудових правовідносин з ПрАТ « НКМЗ».

Невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у нього професійного захворювання, втрати працездатності та встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем заподіяної йому моральної шкоди.

Позивач вважає, що моральна шкода у сумі 50 000 грн. є необхідною компенсацією за завданий йому душевний та фізичний біль та просить стягнути зазначену суму з відповідача на його користь.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 27.04.2021 року провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 відкрито в порядку загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що відповідач не вчиняв протиправних дій по відношенню до позивача, а навпаки забезпечив йому пільги та компенсації гарантовані законом.

Вважає посилання позивача щодо того, що моральна шкода, яка йому заподіяна, а саме вигляді душевного хвилювання, емоційному переживанні; отриманих психічних травм; зміні його життєвого укладу; порушенні зв`язків із оточуючими, неможливості продовжувати активний спосіб життя, реалізовувати свої звички та бажання, не підтверджено доказами.

Окрім того, у відзиві, наданому до суду на позовну заяву, представник відповідача зазначив, що згідно ч. 3 ст.21 ЗУ «Про охорону праці» Роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а отже діюче законодавство допускає використання небезпечних та шкідливих для здоров`я умов праці у разі неможливості їх повного усунення за умови одержання відповідного дозволу.

Дотримуючись відповідних норм закону, відповідач одержав від Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області дозвіл №069.03.14.37.10.1 на початок робіт підвищеної небезпеки та дозвіл № 1686.11.30-29.51.1 на продовження виконання роботи підвищеної небезпеки.

На виконання ч. 2 ст. 5 Закону України «Про охорону праці» відповідач проінформував ОСОБА_2 під розписку про умови праці та про наявність на його робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів, що підтверджується наказом про прийняття на роботу, а отже відповідач усвідомлював наслідки такої роботи та добровільно погодився на її виконання.

Також відповідач стверджує, що ОСОБА_2 у позові вказує на наявний фізичний біль, проте згідно наданих до суду документів, вбачається наявність супутніх хвороб, що не відносяться до професійних, а отже не встановлена межа таким страждань саме від професійного захворювання.

Враховуючи вищенаведене, представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судове засідання представник третьої особи не з`явився, але надали письмові пояснення із яких вбачається.

Відповідно до частини 7 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності:

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Положеннями частини 8 статті 36 зазначеного Закону України №1105-XIV передбачено, що відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Так, постановою Верховного Суду України від 21.08.2018 року у справі №579/951/16ц (провадження №61-8699зпв18) задоволено заяву відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Конотоп Сумської області: скасовано рішення Кролевецького районного Сумської області від 07.06.2016 року, ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 16.08.2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.12.2016 року.

Позивачу відмовлено у позовних вимогах до відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Конотоп Сумської області про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві та/або професійного захворювання.

У зазначеній постанові Верховний Суд висловив правову позицію, згідно з якою відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Пункт 1 частини другої статті 10 Закону України №1105-XIV передбачає обов`язок страховика Фонду виплачувати тільки ті страхові виплати, які передбачені цим законом.

Отже, на підставі вищенаведеного, Фонд соціального страхування України не здійснює відшкодування моральної шкоди постраждалим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей.

Розглянувши матеріали справи, суд , встановив:

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд відповідно до ст.279 ч.8 ЦПК України вислухавши представників сторін, дослідивши надані сторонами матеріали, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що позивач працював 01.11.1999 року до 16.05.2018 року у фасоносталеливарному цеху (ФЛЦ) на посаді обрубувача зайнятого на обробці литва наждаком та вручну Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод».

Згідно висновку центральної лікарсько-експертної комісії за № № 13/383 від 12 квітня 2016 року було встановлено у позивача ОСОБА_2 професійне захворювання: Вібраційна хвороба ІІ(другої) ст. (вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з дефартрозом І(першої) ст. міжфалангових та зап`ястково-п`ясткових суглобів та дефартрозом І(першої) ст. ліктьових суглобів); 2.) Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість легкої ст. (II ст.) за класифікацією ОСОБА_3 та ОСОБА_4

31.05.2018 році, позивач звільнився з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності, згідно ст.38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки, копією пенсійного посвідчення, копією акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, копією акту санітарно - гігієнічної характеристики умов праці, копіями довідок МСЕК, копіями виписок з амбулаторної карти та з історії хвороби, копіями висновків спеціалістів, копіями індивідуальних програмам реабілітації.

Встановлено, що 03.03.2016 року проведено санітарно-гігієнічне обстеження умов праці робочого місця обрубувача у ФЛЦ на ПрАТ «НКМЗ», про що складено відповідні акти, згідно яких встановлено, що на робочому мусці під час виконання робіт наявні пил, шум, локальна вібрація, фізичні навантаження, низька температура повітря у холодний період року. За результатами перевірки встановлено, що майже всі фактичні значення виробничих чинників, які впливають на обрубувача під час праці на робочому місці, перевищують гранично допустимий рівень. Так рівень локальної вібрації складав 81дБ при ГДР 76дБ, виробничий шум 95 дБА при ГДР 80 дБА, температура в холодний період року +9 градусів при нормативних показниках +13 градусів, а рівень пилу фіброгенної дії перевищував гранично допустимі показники майже у три рази (фактично 11,9мг/м, а нормативні 4,0мг/м).

Згідно п.16 акта розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4, складеного міжвідомчою комісією 25.04.2016 року за результатами перевірки на ПрАТ «НКМЗ» встановлено обставини, за яких виникло професійне захворювання позивача, а саме: «В період роботи обрубником на ПАТ «НКМЗ» піддавався дії шкідливих виробничих факторів в рівнях перевищуючих гранично-допустимі: пил, марганець, локальна вібрація, шум, температура повітря в зимовий період року».

Причинами професійного захворювання, згідно пункту 17 акту, стало: тривала робота в умовах дії шкідливих виробничих чинників: в т.ч. по вібрації, що перевищує гранично-допустимі рівні по ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації», шуму по ДСН 3.3.6.037-99 «Державні санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» та пилу, що перевищує гранично-допустимі концентрації по ГОСТ 12.1.005-88 «Загальні санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони»

У пункті 18 акту, начальнику ФЛЦ ПрАТ «НКМЗ», запропоновано перелік необхідних заходів, направлених на ліквідацію та запобігання виникнення професійних захворювань.

Згідно довідок МСЕК серія АБ №0607847, серії АБ №0044650, серія АБ № 0049201, серії АБ № 0605962, серії ААБ № 416976, серії ААА № 090543, а також відповідно до пенсійного посвідчення інваліда серія НОМЕР_1 , захворювання ОСОБА_2 визнано професійним, з 45(сорок п`ять)% втрати працездатності (30% вібраційна хвороба, 15% приглухуватість) та встановила третю групу інвалідності (професійне захворювання).

Як вбачається із медичних довідок, позивач у 2012, 2016, 2017, 2019, 2020 роках неодноразово проходив лікування, у місцевих лікарнях м. Краматорська, в тому числі стаціонарно, а також проходив лікування у клінічній лікарні профзахворювань м. Києва.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Нормами Конституції України, зокрема ст. ст. 21, 43, 46 передбачені права працівників на охорону їх життя та здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні та здорові умови праці.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року №20- рп/2008 у справі №1-32/2008 (про страхові виплати), статтею 237-1 КЗпП України потерпілим надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст.22 Конституції України.

Згідно ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Як вбачається зі змісту даної норми, право на відшкодування моральної шкоди виникає у працівника у разі, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Частиною 2 цієї статті встановлено, що порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як вбачається зі змісту даної норми, право на відшкодування моральної шкоди виникає у працівника у разі, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Тому суд набуває висновку про те, що позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві заподіяна моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які позивач поніс у зв`язку з цим.

Даний висновок суду відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року №1-9рп/2004 (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування) згідно з яким, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з каліцтвом. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо.

З огляду на викладене, сам факт отримання робітником професійного захворювання при виконанні трудових обов`язків свідчить про завдання йому моральних страждань. Законодавець у даному випадку не ставить право потерпілого на відшкодування немайнової шкоди в залежність від вини самого робітника або роботодавця.

Згідно ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд погоджується з розміром грошового відшкодування, який визначив для себе позивач, оскільки на думку суду він відповідає тяжкості отриманих позивачем профзахворювань, у зв`язку з чим суд вважає, що з підприємства на відшкодування моральної шкоди слід стягнути 50 000 гривень.

Таке відшкодування суд вважає розумним та справедливим по відношенню до глибини моральних страждань позивача, погіршення його фізичних здібностей, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 17, 18, 263, 265, 273, 351, 352, 354 ЦПК України, ст.23 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод», третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, про відшкодування моральної шкоди, заподіяної професійним захворюванням на виробництві - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (, ІПН: 59, 84305, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. О. Тихого, 5) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , моральну шкоду, завдану професійним захворюванням, в розмірі 50 000 гривень (п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.)

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» (, ІПН: 59, 84305, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. О.Тихого, 5) судовий збір в розмірі 908 гривень 00 коп. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького Апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області.

Суддя Краматорського міського суду К. С. Романенко