Справа № 646/2066/21
№ провадження 2/646/1369/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2021 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

за участю секретаря Літвінової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Харківгаз збут» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01.12.2016 по 31.08.2019 в сумі 7 210,04 грн., пені у розмірі 63,93 грн., а також у відповідності до ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 1 146, 39 грн., інфляційні витрати - 2 199,13 грн. та судового збору.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є споживачем природного газу, але за зазначений період надані послуги не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Зазначає, що відносини, які виникають між постачальниками та споживачем природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (надалі - Правила постачання природного газу).

Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015, та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khgaszbut. 104.ua).

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 4 розділу III Правил для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання до умов договору. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником.

Так, за даними Оператора ГРМ фактичне постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на відповідача ОСОБА_1 .

Як вбачається з розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 нерегулярними сплатами підтвердила факт споживання послуг за газопостачання, приєднання до умов типового договору, а також переривання строку позовної давності.

Отже, між ТОВ «Харківгаз збут» та ОСОБА_1 склалися договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Внаслідок систематичного нехтування боржником своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01.12.2016 по 31.08.2019 склала 7 210,04 грн. та не погашена станом на момент подання даної позовної заяви.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ нараховано 3% річних у розмірі 1 146, 39 грн., інфляційні витрати - 2 199,13 грн.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.04.2021 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову. На обґрунтування зазначено, що в позовній заяві відсутнє належне обґрунтування заборгованості відповідача, зокрема наданий розрахунок, що не відповідає дійсності, не враховані платежі, що були здійснені боржником (23.02.2021 - 150,00 грн.; 23.04.2021 - 180,00 грн.; 24.05.2021 - 339,70 грн.; 23.04.2021 - 339,00 грн.;), тобто сума заборгованості вже складає не 7 210,04 грн. а 6 265,27 грн. Також у сумі розрахунку не зазначено ціну закупівлі природного газу за м3, позовна заява не містить розрахунку 3% річних. Крім того нарахування штрафних санкці та пені, до яких відноситься 3% річних, інфляційні витрати заборонено.

Також позивачем надано заяву про застосування строків позовної давності до стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, з огляду на те, що останнім періодом нарахування за послуги з газопостачання є серпень 2019 року, тобто позовна давність для подання вимог про стягнення неустойки відповідно до норм ЦПК України скінчились у серпні 2020 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, прийшов до наступного.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується матеріалами справи та не оспорються позивачем.

Відповідач є споживачем послуг з газопостачання, особовий рахунок № № НОМЕР_1 відкрито на відповідача, відкритий на ім`я ОСОБА_1 .

Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015 та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khgaszbut.104.ua).

Відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 за № 2500, цей типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником ( п.1.1), розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 4.3), при розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена Споживачем в термін, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунку ( п. 4.6.)

За період з 01 грудня 2016 по 31 серпня 2019 року сума заборгованості відповідача з оплати природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 становить 7 210,04 грн..

Як на підставу позовних вимог, ТОВ «Харківгаз Збут» посилається на те, що відповідач своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг не виконує. Також, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, Товариством нараховано пені у розмірі 63,93 грн., а також у відповідності до ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 1 146, 39 грн., інфляційні витрати - 2 199,13 грн.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством (ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

За вимогами п. 5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 № 2496, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог Правил.

Згода споживача про приєднання до умов договору також підтверджується фактом споживання природного газу, визначеного Оператором ГРМ згідно п. 13 розділу ІІІ Правил.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати спожитий природний газ.

З довідки про нарахування та оплати за природний газ за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 , вбачається, що за період з 01 грудня 2016 по 31 серпня 2019 року позивачем нараховувалася щомісячно плата за спожитий природний газ, але відповідач оплату не здійснював.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статями ст. 610,612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь заявлений час прострочення.

У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. (ч.1 ст.26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»)

Згідно п.4.9 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам у разі порушення Споживачем строків оплати за Договором, Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за спожитий газ з відповідача відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Приходячи до висновку про часткове задоволення вимог ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ», суд зазначає наступне.

За приписами статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Звертаючись до суду з цим позовом, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з газопостачання за період з 01 грудня 2016 по 31 серпня 2019 року, а також пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати, які нараховано за період з 01 грудня 2016 по 31 серпня 2019 року, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ.

Як убачається з матеріалів справи, позовна заява подана 29 березня 2021 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Червонозаводського районного суду м. Харкова.

За таких обставин, підлягає застосуванню положення про загальний трирічний строк позовної давності до вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01 грудня 2016 по 29 березня 2018 року включно, пені, трьох відсотків річних та інфляційний втрат, які нараховано за період з 01 грудня 2016 по 29 березня 2018 року включно.

При цьому, правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, які нараховано за період з 29 березня 2018 року по 31 серпня 2019 року, у зв`язку з неповним та несвоєчасним здійсненням відповідачем оплати за природний газ є обґрунтованими та доведеними. Втім, наявні підстави для відмови у позові у зв`язку із пропуском позовної давності.

Щодо посилання відповідача на заборону нарахування штрафних санкції у період дії карантину суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 Прикінцевих положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» 530-IX від 17.03.2020 із змінами і доповненнями, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Згідно Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 (зі змінами), Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 р. № 392 (зі змінами) з 12.03.2020 року на усій території України встановлено карантин.

З огляду на нарахування вимог позивача про стягнення з відповідача пені, трьох відсотків річних та інфляційний втрат, за період, що передує запровадженню на території України карантину, посилання відповідача в цій частині суд не бере до уваги та вважає безпідставними.

Крім того, судом враховується надана роздруківка з особистого кабінету споживача ОСОБА_1 про здійснення платежів за період з 18.11.2020 по 24.06.2021 та розрахунок заборгованості за виключенням вказаних сум.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» підлягає стягненню заборгованість за послуги з газопостачання за період з 29 березня 2018 року по 31 серпня 2019 року у розмірі 6 256, 27 грн., пені у розмірі 63,93 грн., три відсотки річних у розмірі 578,92 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 243,31 грн.

Інші доводи і заперечення учасників справи означених висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 740,51 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 89, 133, 141, 259, 264, 265, 274 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (п/р НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк», МФО 351823, ) заборгованість з 29 березня 2018 року по 31 серпня 2019 року у розмірі 6 256, 27 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (п/р НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий дім», м. Київ, МФО 300647, ) 29 березня 2018 року по 31 серпня 2019 року нараховані на суму заборгованості пеню у розмірі 63,93 грн., три відсотки річних у розмірі 578,92 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 243,31 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (п/р НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий дім», м.Київ, МФО 300647, ) понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 1 740,51 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (61004, м.Харків, вул. Болбочана Петра, 54, ).

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: В.А. Єжов