Номер провадження: 22-ц/813/5316/21
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Гірняк Л. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого судді Гірняк Л.А.,

Суддів Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

За участю секретаря Ющак А.Ю.,

Представника позивача Панасюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року у справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,

ВСТАНОВИЛА:

ПРОЦЕДУРА:

Короткий зміст позовної заяви:

12.12.2017 року позивач МТСБУ звернулося до суду із позовом до відповідача в порядку ст. 1191 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому просив стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого відшкодування у розмірі 49 210,54 грн., та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач ОСОБА_1 30.10.2015 року скоїв ДТП, його вина в цьому повністю доведена. Шкоду, заподіяну внаслідок вказаної ДТП, відповідач не відшкодував, та у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була на той момент застрахована, МТСБУ здійснило виплати потерпілій особі в розмірі 49 210,54 грн. В добровільному порядку відповідач не здійснив компенсацію витрат, а тому позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Короткий зміст рішення першої інстанції:

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року позовні вимоги МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму сплаченого відшкодування у розмірі 49 210,54 грн. та судовий збір в сумі 1 600,00 грн.

Ухвалою від 14.09.2018 року Київський районний суд м. Одеси залишив без задоволення заяву про перегляд заочного рішення.

Короткий зміст апеляційної скарги:

16.10.2018 року ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскарженого рішення, просить суд скасувати заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у відшкодуванні з відповідача в порядку регресу витрати в розмірі 49 210,54 грн. та судовий збір в сумі 1 600,00 грн.

09.07.2019 р. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

У судове засідання з`явився представник позивача ОСОБА_2 .

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином., надав до суду заяву про відкладення розгляду справи посилаючись на стан здоров`я.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В силу частини 2 ст.372 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 5 ст.268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення,ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та на підставі частини 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З цих підстав, датою складання цього судового рішення є 20.07.2021 року.

АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) СТОРІН

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що він не був належним чином сповіщений про час, день, місце розгляду справи. Посилається на свою юридичну необізнаність.

Не погоджується з нарахованою сумою збитків потерпілому та вказує, що мав намір провести іншу експертизу, яка, на переконання апелянта, визначила б значно менший розмір завданої шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на те, що відповідач мав значний проміжок часу (з 12.12.2017 року по 16.04.2018 року) для отримання правової допомоги, ознайомлення з матеріалами справи, визначення своєї правової позиції, подання до суду відзивів на позов, заявлення клопотань.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ

Судом встановлено, що 30.10.2015 року о 21.15, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Astra CC» з державним номерним знаком НОМЕР_1 по вул. Старосінна в м. Одеса, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai i20» з державним номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Від зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

16.03.2016 року постановою судді Приморського районного суду м. Одеси Гаєвої Л.В. визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України (а.с. 5).

Зі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 06.01.2016 року ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» вбачається, що внаслідок ДТП власнику автомобіля «Hyundai i20» з державним номерним знаком НОМЕР_2 заподіяно матеріальний збиток в розмірі 54 102,54 грн. (а.с. 16-32).

З платіжного доручення №7982рв від 17.10.2016 року вбачається, що МТСБУ перерахувало на користь ОСОБА_4 , яка володіла автомобілем «Hyundai i20» з державним номерним знаком НОМЕР_2 на підставі довіреності страхове відшкодування в сумі 49 210,54 грн. (а.с. 15).

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення сторони, що з`явилась, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з відповідача шкоду в порядку регресу районний суд виходив з п. п. 1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка встановлює право МТСБУ після сплати страхового відшкодування подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. а ч. 1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з п. п. 38.2.1 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону

Як вбачається з постанови судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.

Стосовно доводів апелянта про неналежне сповіщення його судом про час, день та місце розгляду справи слід зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що копія позову з додатками та ухвала про відкриття провадження разом з повідомленням відповідача ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи здійснювалось за наявною в матеріалах справи адресою проживання відповідача, та вказана кореспонденція була отримана відповідачем згідно рекомендованого повідомлення (а.с. 39).

Відповідач, будучи в суді 14.03.2018 року, отримав повістку на наступне судове засідання 30.16.2018 року особисто, про що свідчить розписка (а.с.42).

13.04.2018 року до суду надійшла особиста заява від відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його адвоката бути присутнім на судовому засіданні (а.с. 46).

Отже, судом були здійснені всі заходи сповіщення сторони по справі, передбачені чинним процесуальним законодавством, у зв`язку з чим суд не приймає доводи заявника щодо неналежного сповіщення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він незгодний з розміром позовних вимог та мав намір проводити незалежну експертизу. Однак на підтвердження вказаних обставин скаржником не було надано доказів як за час перебування його справи в суді, коли він був обізнаний про дати засідань з січня 2018 року по 16.04.2018 року, так і при зверненні до суду з апеляційною скаргою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість прийнятого судом першої інстанцій рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного рішення районного суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20.07.2021 року, оскільки суддя Гірняк Л.А. перебувала у відпустці відповідно до наказу № 92-в від 07.07.2021 року з 12.07-16.07.2021 року.

Головуючий Л.А. Гірняк

Судді: С.М. Сегеда

Т.В. Цюра