Провадження № 2/537/253/2021
Справа № 537/3896/20
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2021 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря Карпук Ю.Р., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участі третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження №833 від 02.09.2016, складений Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області; внести зміни до актового запису №833 від 02.09.2016, складеного Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, а саме змінити прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », змінити по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 ».

В обґрунтування позову зазначено, що 03 жовтня 2015 року позивач з відповідачем почали проживати однією сім`єю. 02 вересня 2016 року між нею, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Реєстрацію шлюбу було здійснено Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області, про що 02.09.2016 складено відповідний актовий запис № 661. ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_5 . Сімейні відносини у них не склались. ОСОБА_4 сім`ю не утримував, між ними постійно виникали сварки, вони втратили почуття один до одного. Фактично вони припинили проживати однією сім`єю з травня 2018 року. З цього моменту відповідач не бачився з дитиною, не виявляв піклування про сина та не спілкувався з ним. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 серпня 2018 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, визначено місце проживання дитини з позивачем. Оскільки відповідач взагалі не піклується про утримання дитини, позивач була вимушена звернутись до суду з метою стягнення аліментів. Судовим наказом Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.06.2018 з ОСОБА_4 на користь сина ОСОБА_5 стягнуто аліменти у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 червня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на січень 2020 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становила 2 108,32 гривень. Піклування про сина ОСОБА_11 виявляє тільки позивач та її цивільний чоловік ОСОБА_12 . Нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та відсутність будь-якого піклування та бажання навіть поспілкуватись з власною дитиною впродовж вже більше двох років, тобто впродовж вже більшої частини життя дитини, порушує права та інтереси сина, принижує його гідність. Син називає батьком не відповідача, а іншу людину - ОСОБА_12 , який з двох років дійсно опікується дитиною, надає батьківську турботу і любов, піклується про здоров`я, розвиток, навчання та утримання ОСОБА_11 . Тому позивач вважає, що наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина ОСОБА_11 . Враховуючи вищенаведені факти, вважає, що має всі підстави для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.11.2020 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання, зобов`язано третю особу - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області надати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між сторонами про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно сина - ОСОБА_5 .

11.01.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області продовжено строк підготовчого судового провадження.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.02.2021 строк підготовчого судового провадження продовжено до 02.04.2021.

18.02.2021 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що ознайомившись із позовною заявою, відповідач заперечує проти доводів позивача та вважає, що позов не підлягає задоволенню оскільки є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону. Окрім того позов не підтверджується належними та допустимими доказами. Так, свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач нібито не виявляв піклування про сина та не спілкувався з ним. Однак, вказані твердження позивача є надуманими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Дійсно, позивач з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейні стосунки у позивача та відповідача не склались у зв`язку з чим, рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 01.08.2018 шлюб між ними було розірвано. До розірвання шлюбу судом позивач та відповідач узгодили, що після розірвання шлюбу, їх спільній малолітній син буде проживати разом з матір`ю, так як відповідач мав виїжджати на заробітки до Республіки Польща. Також, позивачем та відповідачем було узгоджено, що відповідач регулярно надаватиме сину матеріальну допомогу, а позивач в свою чергу не чинитиме перешкод у спілкуванні з дитиною. В позовній заяві позивач стверджує, що відповідач взагалі не піклується про утримання дитини, в зв`язку з чим вона була змушена звернутись до суду з метою стягнення аліментів. Станом на січень 2020 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 2108,32 грн. Однак, вказані твердження позивача не відповідають дійсності. Від самого народження сина й по теперішній час відповідач утримував і утримує свого сина, й жодного разу не ухилявся від виконання обов`язків щодо його утримання. Так, відповідно до відповіді Крюківського відділу ДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) №5448 від 08.02.2021 станом на 04.02.2021 борг зі слати аліментів у відповідача відсутній. Після розірвання шлюбу з позивачем, відповідач переїхав до Республіки Польща, де і проживає по теперішній час. Відповідач веде порядний спосіб життя, працює оператором виробництва. До кримінальної відповідальності не притягався, алкогольними напоями не зловживає. На обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідач бажає і має змогу піклуватися про свого малолітнього сина, однак позивач свідомо чинить йому перешкоди у цьому. Зокрема, позивач ігнорує телефонні дзвінки та повідомлення відповідача, заблокувала відповідача у соціальних мережах, щоб відповідач навіть не мав змоги поспілкуватися з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5

04.03.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відкладено підготовче судове засідання та витребувано докази.

Ухвалою Крюківського районного суд м. Кременчука Полтавської області від 31.03.2021 продовжено строк підготовчого провадження та витребувано докази у відповідача.

14.04.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відкладено підготовче судове засідання.

29.04.2021 ухвалою Крюківського районного суд м. Кременчука Полтавської області продовжено строк підготовчого провадження та витребувано докази у відповідача.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.05.2021 закрито підготовче судове засідання, призначено справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що зазначені в позові, суду пояснила, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 вона намагалась налагодити контакт з відповідачем, до того часу, як дитина не почала називати її цивільного чоловіка ОСОБА_13 татом. Проте за три роки відповідач жодного разу не з`явився, з дитиною не бачився та взагалі ніякої участі, окрім сплати аліментів, в його житті не приймав. На даний час дитина не пам`ятає свого батька, з тієї причини, що коли відповідач поїхав, дитина була ще малою. Спочатку вона показувала йому фотографії відповідача і розповідала, що це його батько, проте потім припинила це робити. Її цивільний чоловік ОСОБА_13 любить маленького ОСОБА_11 , як і ОСОБА_11 любить його, називає татом. Дитині завдасть шкоди новина, про те що не ОСОБА_13 його батько, а інша людина. Відповідач в Україні проживати не буде, оскільки у нього зі своєю сім`єю не дуже хороші відносини. Вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_11 . Крім того вказала, що вони з цивільним чоловіком ОСОБА_13 мають намір створити повноцінну сім`ю з усиновленням ОСОБА_13 її сина ОСОБА_11 .

Представник позивача - адвокат Чорнуха Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові, вказала, що відповідач взагалі не приймає участі у вихованні дитини. Жодного доказу виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина ОСОБА_11 відповідачем не надано. Єдине, чим ОСОБА_4 обґрунтовує виконання своїх батьківських обов`язків це сплата аліментів. Проте відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі ніж це передбачено рішенням суду. За таких обставин, єдиний батьківський обов`язок, на нібито виконання якого посилається відповідач, насправді ним не виконується. Також відповідач вказує на те, що йому чиняться перешкоди у спілкуванні з сином. Проте всі докази, що містяться в матеріалах справи, свідчать про те,що позивачем навпаки неодноразово вживалися заходи для спонукання відповідача спілкуватися із сином. Вихованням, лікуванням, розвитком, прищепленням моральних якостей дитині займається позивач. В цей же час відповідач живе в іншій країні, обірвав зв`язок з дитиною, не цікавиться її життям та взагалі не приймає участі у її вихованні. В той час як позивач та її цивільний чоловік ОСОБА_14 займаються лікуванням, вихованням дитини, відповідач відпочиває у різних місцях, їздить по світу і взагалі не переймається своїми обов`язками, а навпаки, ще ухиляється від їх виконання. Просить суд при вирішенні справи виходити з інтересів не батька, який більшу частину життя дитини десь займається своїми справами і навіть не згадує про цю дитину, не батька, який єдине на що спромігся - заперечувати проти позову, навіть не прийнявши участі у жодному судовому засіданні, не батька, який всіма силами ухиляється від виконання вимог суду та приховує свої доходи, аби не платити лишню «копійку» на утримання своєї дитини, а виходити з інтересів дитини, яка живе у щасливій родині, з улюбленою мамою та улюбленим «татом ОСОБА_13 », який знає, що цей тато його дійсно любить, і який на щастя не пам`ятає, що біологічний батько його покинув і не цікавиться його життям.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача - адвокат Шевцова В.Л. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити, з підстав зазначених у відзиві.

Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - Назаренко І.С. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу та прийняти рішення по даній справі без її участі, враховуючи висновок органу опіки та піклування.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що ОСОБА_16 знає приблизно десять років, а її сина ОСОБА_11 з народження. ОСОБА_1 з ОСОБА_18 розлучились приблизно років п`ять тому. ОСОБА_18 зрадив ОСОБА_1 та виїхав в іншу країну. Спочатку поїхав до Чехії, а на даний час перебуває в Польщі. Після розлучення ОСОБА_18 перші місяці спілкувався з сином ОСОБА_11 , а потім зник. ОСОБА_1 щоб зберегти сім`ю шукала ОСОБА_11 , проте він змінив номер телефону та припинив спілкування з нею та дитиною. З того часу, як ОСОБА_1 почала проживати однією сім`єю з ОСОБА_13 , ОСОБА_11 на зв`язок взагалі не виходить. ОСОБА_1 з ОСОБА_13 проживають разом близько трьох років. Вихованням, розвитком малолітнього ОСОБА_11 займається виключно ОСОБА_1 , її цивільний чоловік ОСОБА_13 та батько ОСОБА_1 (дідусь дитини). Дитина завжди охайно одягнена, нагодована. Дитина називає ОСОБА_13 батьком, відноситься до нього дуже добре. Їй відомо, що ОСОБА_18 спочатку надавав матеріальну допомогу дитині, чи надає допомогу зараз їй невідомо.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 познайомилась років шість потому, коли ще в них не було маленького ОСОБА_11 . ОСОБА_1 з ОСОБА_11 перебували у шлюбі. Потім в них почались розлади в сім`ї. ОСОБА_1 та ОСОБА_11 припинили шлюбні відносини коли маленькому ОСОБА_11 ще не було двох років, з того часу ОСОБА_11 зник. ОСОБА_1 намагалась відшукати ОСОБА_11 та налагодити відносини. ОСОБА_11 в житті дитини участі ніякої приймає, сплачує лише аліменти. Дитина свого батька не пам`ятає, вважає батьком ОСОБА_13 , який проживає однією сім`єю з ОСОБА_1 . Про малолітнього ОСОБА_11 піклується ОСОБА_1 , ОСОБА_13 та батько ОСОБА_1 (дідусь дитини). Дитина нічого не потребує, його в сім`ї дуже люблять. ОСОБА_13 приймає участь у вихованні малолітнього ОСОБА_11 , ходить разом з ним на футбол, гуляє в парку. Про те що ОСОБА_1 не надавала можливості ОСОБА_11 спілкуватися з дитиною їй невідомо.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він проживає з ОСОБА_16 та її сином ОСОБА_11 однією сім`єю майже 2 роки. Вони з ОСОБА_1 мають бажання позбавити ОСОБА_11 батьківських прав відносно сина ОСОБА_11 , оскільки зі сторони ОСОБА_11 з дитиною ніхто не спілкується та взагалі його не знають. ОСОБА_11 також не приймає ніякої участі в житті дитини. Про дитину піклується свідок, ОСОБА_1 та її батько. Вони втрьох водять його в садочок, більше водить ОСОБА_1 та він. Дитина ходить в дитячий садочок №25, вихователя звуть ОСОБА_20 . В дитячому садку ОСОБА_11 дружить з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Коли дитина хворіє ліки купують лише вони. Дитина його любить, називає батьком. ОСОБА_11 протягом трьох років не з`являвся, дитиною не цікавився, з ним взагалі не було зв`язку. Дитина батька на фотографіях не впізнає взагалі.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_4 . Її брат ОСОБА_11 бажає спілкуватися з дитиною, проте ОСОБА_1 не дає йому можливості спілкуватися з дитиною, навіть не дає можливості просто побачити дитину. Її брат сплачує аліменти. Він завжди дивився за сином, ходив з ним на прогулянку, годував його, одягав. Він був дуже хорошим батьком для дитини. І зараз він міг би спілкуватися з дитиною, однак до дитини немає доступу та надходили всілякі погрози на його адресу. ОСОБА_1 йому погрожувала, що якщо він не перепише на неї частину квартири, то ніколи дитини не побачить. ОСОБА_11 переписав на неї частину квартири, проте дитину вона не дала. Погрожувала йому, що якщо він прийде до дитини, то вона викличе поліцію, оскільки він не має права до неї приходити. Після того як вони з ОСОБА_1 розійшлись, приблизно через місяць два - три, він поїхав з України, оскільки не міг винести того, що не може спілкуватися з дитиною та більше не приїздив. На даний час він проживає в Польщі. Два роки потому приїжджала її мати з Італії , та просила ОСОБА_1 побачити онука ОСОБА_11 . ОСОБА_1 обіцяла зустрітися проте обіцянку так і не виконала. Мати просила ОСОБА_1 відправити їй фотографію онука ОСОБА_11 , та вона їй відправила пів голови. ОСОБА_1 завжди була проти їхнього спілкування з дитиною. Її мати завжди допомагала ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , коли вони проживали разом і коли народився ОСОБА_11 . Їй відомо, що ОСОБА_1 з ОСОБА_11 розійшлись із - за грошей, ОСОБА_1 ніколи їх не вистачало. З ОСОБА_11 вона спілкується часто, можливо десь три рази на тиждень. Коли ОСОБА_11 розійшовся яз ОСОБА_1 , то він приходив до неї щоб побачити дитину. Проте ОСОБА_1 зачинила двері та повідомила йому, що він ніколи не побачить дитину. Все що відбувалось між братом та ОСОБА_1 брат їй розповідав особисто. Вона наколи не спілкувалась з ОСОБА_1 та не була у них вдома, оскільки ОСОБА_1 не бажала з ними спілкуватись. Чи звертався брат до органу опіки та піклування з приводу того, що ОСОБА_1 не надає йому можливості бачитись з дитиною їй не відомо. Їй відомо, що розвитком дитини на даний час займається ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_11 доступу до дитини не надає. коли виникло питання щодо влаштування ОСОБА_11 в дитячий садочок, то вони ОСОБА_1 запропонували влаштувати його у приватний садочок, на що вона погодилась. Вони надали ОСОБА_1 гроші на сплату за місце в дитячому садку. Проте коли вона пішла до дитячого садка, щоб поцікавитись як ОСОБА_11 , їй повідомили, що дитина було в дитячому садку лише один день та більше туди його не приводили. В який зараз ходить дитячий садок ОСОБА_11 їй невідомо. Чи знає ОСОБА_11 в який садок ходить його син вона не знає. Вона не пам`ятає скільки було років дитині коли ОСОБА_11 її бачив в останній раз. ОСОБА_11 в місцях позбавлення волі не перебуває, нічим не хворіє, будь яких обмежень у праві перетину кордону та перебування у м. Кременчуці він не має. Чи виїжджає він кудись на відпочинок їй невідомо.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснила, що ОСОБА_4 є її рідним дядьком. ОСОБА_1 та ОСОБА_11 перебували в зареєстрованому шлюбі, потім розлучились. Що стало причиною розлучення їй невідомо. ОСОБА_1 з їх сім`єю не спілкується. За весь час проживання ОСОБА_11 з ОСОБА_1 вона її бачила три рази. Маленького ОСОБА_5 вона не бачила взагалі. Вона находила ОСОБА_1 в соціальних мережах, відправила їй запит на додавання в друзі, оскільки хотіла поспілкуватися з ОСОБА_1 , проте ОСОБА_1 її заблокувала. За ОСОБА_1 вона дізнавалась у знайомих, просила у них фотографії маленького ОСОБА_11 . ОСОБА_1 з дитиною спілкуватись ОСОБА_11 не дає. ОСОБА_11 на даний час за кордоном, однак коли він був тут, то вона і тут не давала. Чому ОСОБА_1 не дає спілкуватися з дитиною їй невідомо. Проте з самого початку вона не хотіла, щоб вони спілкувались з дитиною. Коли ОСОБА_1 народила, вони мали бажання приїхати до неї у пологове відділення привітати, проте ОСОБА_1 заборонила. ОСОБА_11 повідомив, що вона не хоче, щоб вони приїздили. ОСОБА_11 на даний час працює за кордоном, в місцях позбавлення волі не перебуває, нічим не хворіє, будь яких обмежень у праві перетину кордону та перебування у м. Кременчуці він не має. ОСОБА_11 просив в неї, щоб вона сходила до ОСОБА_1 та показала йому дитину, проте вона відмовила, оскільки не знає як ОСОБА_1 відреагує на її прихід.

Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що вона працює у дошкільному закладі освіти №25 вихователем. З 01.09.2020 маленький ОСОБА_11 відвідує дитячий садок. ОСОБА_11 зараз повних 4 роки. Вихованням ОСОБА_11 займається мати ОСОБА_1 , також вона сплачує рахунки за харчування дитини в садочку, водить її та забирає. У вихованні ОСОБА_11 приймає участь також дідусь ОСОБА_11 і тато ОСОБА_13 . Дитина приходить у належному зовнішньому вигляді, у гарному настрої, спілкується з однолітками нормально, завжди розповідає про свою сім`ю з гарного боку. Про маму розповідає що любить її, мама завжди проводить з ним час. Так само розповідає і про тата ОСОБА_13 , який також з ним займається, приділяє достатньо уваги. У батьківських зборах приймає участь ОСОБА_28 . За час перебування ОСОБА_11 у дитячому садку ОСОБА_18 жодного разу до дитячого садочка не приходив, запити від його імені на адресу дитячого садка не надходили. Після 17 лютого 2021 року ні представник ОСОБА_4 , ні його родичі, ні він особисто до дитячого садка не звертались. Маленький ОСОБА_11 вважає ОСОБА_13 батьком. На її думку він не знає, що в нього є інший батько. Маленький ОСОБА_11 відноситься до ОСОБА_13 з великим гарним почуттям, з любов`ю, якби сказали дитині, що це не його батько, то для дитини був би стрес. Маленький ОСОБА_11 називає ОСОБА_13 просто тато або тато ОСОБА_13 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 суду пояснила, що протягом трьох років відповідач ніякої участі в житті дитини не приймає. Сину в серпні 2021 року виповниться вже 5 років. З ОСОБА_11 вони розлучились коли дитині не було двох років. Коли ОСОБА_11 пішов з сім`ї вони короткий проміжок часу зв`язувались за допомогою програми «Вайбер». ОСОБА_11 просив, щоб вона відправляла йому фото дитини. Потім ОСОБА_11 просто зник і зв`язку з ним не було. Вона декілька разів приходила до його сестри ОСОБА_29 , проте не заставала її вдома. Потім в неї розпочались відношення з ОСОБА_13 , та десь через пів року їх спілкування вони почали проживати разом. Дитина почала називати його батьком. З того часу вона припинила пошуки ОСОБА_11 , припинила вживати заходи щодо спілкування ОСОБА_11 з дитиною, оскільки він такої ініціативи не проявляв. ОСОБА_11 з`явився коли почались судові процеси з приводу позбавлення його батьківських прав. Коли в лютому 2021 року в органі опіки та піклування розглядалось питання про позбавлення ОСОБА_11 батьківських прав, останній вказав що хоче займатися вихованням сина. Після того ОСОБА_11 написав їй повідомлення що хоче спілкуватися з дитиною, проте після даного смс - повідомлення і до цього часу на зв`язок так і не вийшов, до дитини не приїхав. Дитина його не пам`ятає, є відео яке вона долучила до матеріалів справи, на якому зафіксовано, як дитині показують фото батька, а він не знає хто це. Вважає, що якщо ОСОБА_11 з`явиться в житті сина, то для дитини це буде травматично. Дитина вважає батьком ОСОБА_13 . Вони ходять разом на футбол, гуляють в парку. ОСОБА_13 підтримує його, як хлопця, коли в нього виникають питання. Здоров`ям дитини вони займаються всі разом. Колишнього чоловіка ОСОБА_11 вона не бачила три роки, а саме з травня 2018 року. З матір`ю колишнього чоловіка спілкувались за допомогою програми «Вайбер», оскільки вона проживає в Італії. Жодного разу у матері колишнього чоловіка вона гроші не просила. Коли вона приїхала з Італії то дійсно телефонувала, проте не їй а її батькові та просила привести онука, щоб його побачити. На той час вона з сином була у Борисполі, в зв`язку з чим вони домовились, що коли мати колишнього чоловіка буде від`їжджати до Італії то вона їй зателефонує та вони зустрінуться в Борисполі. Проте так і не зателефонувала. Вихованням дитини займається лише вона, ОСОБА_13 та її батько (дідусь дитини). Родина колишнього чоловіка та він взагалі не цікавляться дитиною. ОСОБА_11 сплачує лише аліменти в розмірі 3 000 грн, і то як виявилось при розгляді справи у недостатньому розмірі, як визначено законом. Коли дитина хворіє, то сплачених аліментів не вистачає на її лікування. Коли ОСОБА_11 пішов з сім`ї їх сину було 1,7 років. Вона просила ОСОБА_11 залишитись, проте він сказав що більше до них не повернеться. Після того протягом двох місяців вона намагалась підтримувати відносини з ОСОБА_11 проте не вийшло. Перешкод у спілкуванні з дитиною вона не чинила та не чинить. До початку її відношень з ОСОБА_13 дитина знала батька. Вона показувала йому його фотографії на планшеті. Проте коли дитина почала називати ОСОБА_13 батьком вона припинила показувати сину фотографії ОСОБА_11 та розповідати що він його батько. В подальшому вони з ОСОБА_13 мають намір створити сім`ю з усиновленням дитини. Основною підставою для позбавлення ОСОБА_11 батьківських прав є те, що він не приділяє дитині уваги, не приїздить до нього, не займається його вихованням. ОСОБА_11 на даний час проживає в Польщі. Коли було засідання в органі опіки та піклування, ОСОБА_11 повідомив, що на даний час приїхати немає змоги, оскільки бажає отримати в Польщі громадянство. З його слів зрозуміло, що він ніколи не повернеться до України. З приводу наданих пояснень свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_25 пояснила, що перешкод у побаченні з дитиною ні ОСОБА_11 ні його родичам вона не чинила. ОСОБА_11 сам не хотів спілкуватися зі своєю родиною, забороняв і їй спілкуватися з його сестрою. За бажанням ОСОБА_11 вони не приїхали в пологовий будинок, оскільки ОСОБА_11 не хотів їх бачити та не хотів, щоб вони бачили дитину. З приводи частки квартири яку на неї переоформив ОСОБА_11 то вказала, що в неї у власності була квартира, яку вони з ОСОБА_11 продали та придбали нову по АДРЕСА_1 . При придбанні квартири вона по своїй необізнаності записала Ѕ частину квартиру на ОСОБА_11 . Після того як вони розійшлись ОСОБА_11 повернув їй Ѕ частину квартири, шляхом переоформлення на неї. Автомобіль який вони придбали у шлюбі ОСОБА_11 продав без її дозволу та гроші витратив на себе. Жодних смс - повідомлень ОСОБА_11 з погрозами вона не направляла.

Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, свідків, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 вересня 2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, сторони по справі є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2016 року та вказаний шлюб був розірваний рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 03 вересня 2018 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 серпня 2018 року, яке набрало законної сили, 03 вересня 2018 року, місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за згодою сторін, визначено з матір`ю - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого 04.02.2021 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) позивач ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Малолітній син сторін ОСОБА_11 проживає разом з матір`ю - позивачем по справі ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 №27121 від 27.10.2020 та довідкою про реєстрацію місця проживання малолітнього ОСОБА_5 №27122 від 27.10.2020.

Як встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується тимчасовим трудовим договором №00864112 від 12.07.2021, дозволом типу А №35617/2018 на роботу іноземця на території Республіка Польща від 05.12.2018, дозволом типу А №1854/18 MS на роботу іноземця на території Республіка Польща від 10.05.2019, договором про тимчасову роботу №01014216 від 21.12.2020, трудовим договором D21/800001 від 01.03.2021 та додатку до нього від 01.04.2021, відповідач ОСОБА_4 виїхав до Республіки Польща з метою працевлаштування на роботу, на даний час проживає в місті Легниця Республіки Польща та працевлаштований в компанії «FHU Klima-Pol».

Згідно довідки серія НОМЕР_3 , наданої Міністерством внутрішніх справ України, за обліками МВС ОСОБА_4 на території України станом на 16.02.2021 до кримінальної відповідальності не притягувався, незанятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Відповідно до довідки, виданої відокремленим підрозділом - обласна консультація Психоневрологічна поліклініка зі стаціонаром №2 Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради 22.02.2021 за вих.№217, ОСОБА_4 на обліку не перебуває. За медичною допомогою не звертався.

Згідно довідки, виданої КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» 17.03.2021 за вих.№365, ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Як вбачається з фотокарток відповідача ОСОБА_4 , роздрукованих позивачем з соціальних мереж Інтернету, відповідач ОСОБА_4 проживає у Республіці Польща, відвідує спортивний зал, місця відпочинку, екскурсії.

Відповідно до довідки, наданої КНМП «Центр первинної медико - санітарної допомоги №1» м. Кременчука №600/10-1 від 23.04.2021, декларація про вибір лікарня, який надає первинну медичну допомогу, мати ОСОБА_1 склала у січні 2021 року з лікарем - педіатром дільничним ОСОБА_31 . З моменту укладення декларації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за медичною допомогою за цей період не звертався. ОСОБА_4 не звертався з приводу отримання інформації щодо стану здоров`я ОСОБА_5 .

Згідно довідки, наданої Медичним центром «Бейбі доктор» ТОВ «Алюр-Медтех» 17.02.2020, лікуванням дитини ОСОБА_5 займається його мама ОСОБА_1 . Батько до лікаря ніколи не приходив, станом здоров`я дитини не цікавився.

Відповідно до довідки, виданої ДНЗ (ясла - садочок) №5 17.02.2020, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує Дошкільний навчальний заклад (ясла - садочок) №5 Кременчуцької міської ради Полтавської області з 02 вересня 2019 року по теперішній час. За час перебування дитини в закладі проводить і забирає сина із ДНЗ мати.

17 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 уклала з закладом дошкільної освіти (ясла - садок) №25 Кременчуцької міської ради Полтавської області угоду про співпрацю та взаємодію між закладом дошкільної освіти та батьками або особами, які їх заміняють, відповідно до якої узгодила відвідування малолітнього ОСОБА_5 заклад дошкільної освіти (ясла - садок) №25 Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Згідно довідки виданої Кременчуцьким закладом дошкільної освіти (ясла - садок) №25 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 15.01.2021 за вих.№01-30/13, ОСОБА_5 дійсно відвідує середню групу Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла - садок) №25 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 01.09.2020 по даний час. Зі слів вихователів, приводить та забирає дитину, приймає активну участь у вихованні, здійснює оплату харчування ОСОБА_11 мати, ОСОБА_1 , дитина завжди охайно та чисто вдягнена, має гарний настрій.

Відповідно до довідки, виданої Кременчуцьким закладом дошкільної освіти (ясла - садок) №25 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 28.04.2021 за вих.№01-30/80, ОСОБА_5 відвідує середню групу Кременчуцького закладу дошкільної освіти (ясла - садок) №25 Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 01.09.2020 по даний час. Зі слів вихователів, ОСОБА_4 з приводу отримання дошкільної освіти його сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніколи не звертався, не приймав участь у батьківських зборах, не приводив/забирав дитину. Станом розвитку та навчання дитини не цікавиться. Приводить та забирає дитину, приймає активну участь у вихованні, піклується про розвиток та навчання дитини, здійснює оплату за харчування ОСОБА_11 мати, ОСОБА_1 , звернень або запитів щодо стану розвитку та навчання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його батька, ОСОБА_4 після ІНФОРМАЦІЯ_5 не надходило.

Як вбачається Актів від 10.01.2020, 26.10.2020, засвідчених гр. ОСОБА_32 та ОСОБА_19 , які були допитані в якості свідків, дитина ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 . З травня 2018 року і по теперішній час батько малолітнього ОСОБА_4 з дитиною не спілкувався, за вказаною адресою жодного разу не з`являвся, не провідував, не намагався з нею зустрітися, не телефонував та не появляв будь - якої зацікавленості по відношенню до сина. ОСОБА_33 називає батьком ОСОБА_34 .

Згідно Акту від 30.03.2021, засвідченого позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , які були допитані також в якості свідків, з 26 грудня і до сьогоднішнього дня ОСОБА_4 жодного разу не телефонував ОСОБА_1 з метою організації спілкування з сином ОСОБА_5 , не вчиняв жодних інших дій спрямованих на спілкування з сином. Не піклувався про стан розвитку та здоров`я ОСОБА_5 , не забезпечував його харчування, навчання, не спілкувався з дитиною, не забезпечував ознайомлення дитини з культурними цінностями, нормами моралі, взагалі не виявляв інтересу до внутрішнього світу дитини, та взагалі будь - якого інтересу до дитини. Піклуються про дитину мати ОСОБА_35 , ОСОБА_14 та дідусь ОСОБА_4 дитина ОСОБА_36 . Називає батьком ОСОБА_14

Судовим наказом №537/2366/18 виданим Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 27.06.2018, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаю з 04 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки, виданої старшим державним виконавцем Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Донець Я.В. 27.01.2020 за вих.№21142, загальна заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за виконавчим листом №537/2366/18, станом на 27.01.2020 складає 2 108,32 грн.

Як вбачаться з квитанцій від 22.08.2018, 12.09.2018, 16.10.2018, 10.11.2018, 10.05.2019, 30.07.2019, 11.01.2020, 10.02.2020, 13.03.2020, 09.04.2020, 14.05.2020, 15.06.2020, 07.07.2020, 11.08.2020, 07.09.2020, 07.10.2020, 09.11.2020, 15.12.2020, 14.01.2021, 11.02.2021, відповідачем ОСОБА_4 здійснюється сплата аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого начальником Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Л. Савченко 08.02.2021 за вих.№5448, заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 за виконавчим листом №537/2366/18, станом на 01.2021 відсутня, мається переплата у розмірі 404,00 грн.

Як встановлено судом 31 травня 2021 року адвокатом Чорнухою Ю. В. подавалось до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) клопотання про перерахунок заборгованості платника аліментів, відповідно до якого остання просила здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді Крюківського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04.06.2021 за вих№27640, у відповідь на клопотання про перерахунок заборгованості платника аліментів повідомляють, що згідно ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» дозвіл на роботу не є підтверджуючим документом та підставою для перерахунку аліментів. Для перерахунку заборгованості стягувачу необхідно надати довідку про доходи з підприємства відповідної форми (місяць, рік) та перевести на українську мову, завірити належним чином.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 12 березня 2021 року за №334, орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав гр. ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 12 березня 2021 року за №334, відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, для з`ясування думки дитини 21.12.2020 спеціалістом служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації була проведена бесіда з малолітнім ОСОБА_37 у ході якої хлопчик зазначив, що проживає з мамою та батьком ОСОБА_13 .

У своєму поясненні від 24.12.2020 гр. ОСОБА_1 повідомила, що з батьком дитини гр. ОСОБА_4 вони фактично припинили проживати однією сім`єю з травня 2018 року. З цього часу гр. ОСОБА_4 не бачився з дитиною, не виявляв бажання піклуватися про сина, не цікавився його життям та здоров`ям. ОСОБА_28 зауважила, що батько дитини не намагається налагодити контакт з дитиною. Малолітній ОСОБА_11 бачив батька лише у віці одного року. ОСОБА_1 звернула увагу, що єдиний, відомий їй номер телефону є недійсним, тому з батьком дитини гр. ОСОБА_4 вона не має жодного засобу зв`язку.

У своїй заяві від 09.02.2021, надісланій електронною поштою до служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, гр. ОСОБА_4 повідомив, що він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , та висловив заперечення щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У заяві гр. ОСОБА_4 запевнив, що він любить свого сина, має бажання і змогу приймати участь у його вихованні та зауважив, що його колишня дружина, гр. ОСОБА_1 усіляко свідомо чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не реагує на дзвінки та повідомлення, не дає поспілкуватися з дитиною, заблокувала номер телефону. Також гр. ОСОБА_4 повідомив, що регулярно сплачує аліменти на утримання сина і міг би ще допомагати дитині, однак колишня дружина перешкоджає цьому. ОСОБА_4 попросив прийняти рішення про недоцільність позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 17.02.2021, на якому булла присутня гр. ОСОБА_1 та виходив на зв`язок за допомогою корпоративної платформи Teams гр. ОСОБА_4 .

Мати, гр. ОСОБА_1 , пояснила, що має намір в судовому порядку позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_11 , оскільки він не бере участі у його вихованні, не спілкується з дитиною, не цікавиться його розвитком та станом здоров`я, майже три роки батько проживає за межами України в Республіці Польща. Зі слів матері хлопчика, малолітній син ОСОБА_11 взагалі не пам`ятає свого батька, оскільки тривалий час його не бачив, своїм татом дитина вважає і називає її теперішнього чоловіка, який утримує дитину, задовольняє його першочергові потреби.

Батько, гр. ОСОБА_4 пояснив, що дійсно проживає за межами України, зазначив, що ніколи не відмовлявся від свого сина, оскільки любить його, має бажання і змогу приймати участь у вихованні ОСОБА_11 та зауважив, що колишня дружина, гр. ОСОБА_1 усіляко свідомо чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не реагує на дзвінки та повідомлення, не дає поспілкуватися з сином, заблокувала номер телефону. Також гр. ОСОБА_4 повідомив, що регулярно сплачує аліменти на утримання сина і міг би ще допомагати дитині, однак колишня дружина перешкоджає цьому. Зі слів батька, на сьогоднішній день він не може повернутися до України, оскільки готує документи для можливості постійного проживання за кордоном, тому не має змоги повноцінно спілкуватися з сином та брати участь у вихованні. ОСОБА_4 заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина та просив прийняти відповідне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, забезпечити одержання нею повної загальної середньої освіти, готувати дитину до самостійного життя.

Згідно із ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пленум Верховного суду України в п.п. 15, 16 Постанови №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що він ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.

Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо і лише за наявності вини у їхніх діях.

Аналогічні правові позиції висловив Верховний суд в постановах у справі №753/2025/19 від 06.05.2020, у справі № 758/9706/18 від 11.06.2021. Крім того, в зазначених постановах ВС вказав, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_11 , а саме не бере участі у його вихованні, не спілкується з дитиною, не цікавиться його розвитком та станом здоров`я, майже три роки батько проживає за межами України в Республіці Польща. Вказує на те, що ніколи не створювала перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною, сприяла покращенню їх відносин.

Натомість, позивач заперечує з приводу невиконання ним своїх батьківських обов`язків посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 усіляко свідомо чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не реагує на дзвінки та повідомлення, не дає поспілкуватися з сином, заблокувала номер телефону.

Суд критично оцінює вказані доводи як позивача так і відповідача, оскільки відповідачем суду не надано жодного належного доказу, тобто не доведено те, що позивач ОСОБА_1 усіляко свідомо чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не реагує на дзвінки та повідомлення, не дає поспілкуватися з сином, заблокувала номер телефону, в свою чергу, позивачем не доведено, що остання не створює перешкоди відповідачу у спілкуванні з дитиною, та сприяла покращенню їх відносин. Ставлення дитини до батька завжди формує мати (жінка виступає посередником між батьком і дитиною, саме вона транслює дитині: хто її батько, який він і як до нього слід ставиться).

Позивач в обґрунтування позовних вимог також посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання належним чином обов`язку по утриманню дитини, оскільки сплачує аліменти у значно меншому розмірі ніж визначено судовим наказом розмірах.

При цьому посилається на те, що ОСОБА_4 працевлаштований у Республіці Польща та отримує значно більший дохід у розмірі 2900 - 3000 злотих, що еквівалентно 22 000 - 23 000 грн., тобто розмір сплачуваних аліментів на утримання ОСОБА_5 має становити щонайменше 5 500 грн. у двічі більше ніж він сплачує.

В обґрунтування зазначеного посилається на надані відповідачем дозволи типу А №35617/2018 на роботу іноземця на території Республіка Польща від 05.12.2018, типу А №1854/18 MS на роботу іноземця на території Республіка Польща від 10.05.2019, договір про тимчасову роботу №01014216 від 21.12.2020, додатку до трудовим договором D21/800001 та інформацію офіційного сайту НБУ щодо курсу валют станом на 05.12.2018, 10.05.2019 та 24.12.2020.

Суд відхиляє аргументи позивача, які стосуються сплати відповідачем аліментів у значно меншому розмірі ніж визначено судовим наказом розмірах, оскільки вони не стосуються обов`язків відповідача по вихованню дитини, що в розумінні ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав, а отже ці обставини не належать до предмета доказування у даній справі.

Крім того суд звертає увагу на те, що несплата аліментів батьком не є доказом ухилення від участі у вихованні дитини і підставою для позбавлення батьківських прав на підставі ст. 164 СК України (ВССУ від 01 листопада 2017р. у справі № 299/3019/16-ц).

Також позивач на обґрунтування позовних вимог посилається на те, що малолітній ОСОБА_5 на даний час не пам`ятає свого батька - відповідача по справі ОСОБА_4 .

На підтвердження вказаного надано відеозапис.

Суд приймає до уваги досліджений в судовому засіданні відеозапис, на якому зафіксований малолітній ОСОБА_5 , якому позивач на телефоні показує фотокартку відповідача та запитує чи знає він вказаного чоловіка, на що малолітній ОСОБА_5 повідомляє, що ні, не знає.

При цьому суд враховує вік дитини, надані пояснення позивача ОСОБА_1 , яка була допитана в судовому засіданні в якості свідка, та вказала що малолітній ОСОБА_5 не пам`ятає свого батька - відповідача по справі ОСОБА_4 , з тієї причини, що коли відповідач поїхав дитина була ще малою, а на даний час дитина не знає, що в нього є біологічний батько.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «М.С. проти України» (заява №2091/13 від 11.10.2017) Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У пунктах 47-49 справи «Савіни проти України» (заява №39948/06 від 18.12.2008) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Як зазначено в рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» (заява №31111/04 від 07.12.2006), § 54, § 58 вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно правового змісту положень ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Між тим, у справі не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідач злісно та свідомо ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, не бажає спілкуватися з дитиною ОСОБА_11 та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Також, у справі відсутні жодні докази застосування до відповідача будь-яких заходів впливу з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування.

Та обставина, що на час розгляду справи вихованням дитини займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у його вихованні, тобто свідомо та умисно нехтує батьківськими обов`язками.

Суд приймає до уваги те, що відповідач на даний час проживає в Республіці Польща, що позбавляє останнього можливості в повній мірі займатися його вихованням, лікуванням та розвитком.

Також, приймає до уваги те, що відповідач особисто на засіданні органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області та в особі свого представника весь час розгляду справи заперечував проти позбавлення його батьківських прав, зазначаючи, що бажає спілкуватися зі своєю дитиною, а тому така поведінка відповідача дає підстави вважати, що останній не нехтує інтересами дитини та не бажає розривати зв`язки з сином.

Окрім того суд бере до уваги висновок у органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 12 березня 2021 року за №334, з якого вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав гр. ОСОБА_4 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також позивачем не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до дитини батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

Аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення та заперечення учасників справи, враховуючи поведінку позивача в розрізі даних правовідносин, та відповідача, керуючись чинним сімейним законодавством України, виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, діючи виключно з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд дійшов висновку, що стороною позивача не надано достатньо доказів в розумінні ст. 76-79 ЦПК України на підтвердження свідомого ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, для застосування до нього такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю.

Однак, враховуючи поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, його слід попередити, що у разі неналежної поведінки він буде позбавлений батьківських прав.

Керуючись ст. 3, 4, 5, 10, 12, 76-81, 258, 259, 263 - 268 ЦПК України, ст. 19, 164-166, 180 СК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , за участі третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 19.07.2021.

Суддя І.І.Дядечко