Провадження № 2/359/1586/2021
Справа № 359/509/21
«12» липня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Моргушко Л.В.,
представника позивача Рогозянського Є.В.,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та стягнення заборгованості
1. Виклад доводів пред`явленого позову.
У січні 2021 року позивач в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір оренди автомобіля №21/11/2016 від 21.11.2016 року укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та орендодавцем ФОП ОСОБА_1 ; стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за договором оренди автомобіля у розмірі 417 275 грн 06 коп.; завдані відповідачами збитки, пов`язані з пошкодженням автомобіля та упущену вигоду, стягнути з відповідачів понесені позивачем судові витрати.
2. Процесуальні дії по справі. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 01 лютого 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.113-114).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК України.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 просив поновити строк на подання уточнень до позовної заяви, якими фактично зменшив позовні вимоги. Так, відповідно до уточнень позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість у загальному розмірі 248 483 гривні 25 копійок, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (орендна плата) 27 234,00 грн, штраф відповідно до п. 6.5. Договору оренди 10 200,00 грн, неустойка відповідно до п. 8.6. Договору оренди 10 200,00 грн, пеня відповідно до п. 8.8. Договору оренди 159 191,80 грн, упущена вигода 20 719,20 грн, вартість відновлювального ремонту внаслідок пошкодження автомобіля 20 138,25 грн, послуги спеціаліста по оцінці пошкодження майна 800,00 грн.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, відзив на позов не надали. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
21 листопада 2016 року між ФОП ОСОБА_1 , як стороною «Орендодавець» та ОСОБА_2 , як стороною «Орендар-1», ОСОБА_3 , як стороною «Орендар-2» був укладений Договір № 21/11/16 оренди (найму) автомобіля (а.с.31-35). Строк дії договору - 36 місяців з моменту укладення і закінчення строку дії договору - 21.11.2019 р. (п. 2.1. Договору).
Відповідно до п. 1.2. та п. 1.3. автомобіль надається строком на 36 місяців за ціною оренди 56 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати на тиждень, та 2 920 доларів США 00 центів в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на день здійснення оплати - на рік. Розрахунок здійснюється Орендарем відповідно до офіційного курсу долара США до гривні за даними НБУ на день оплати щотижневого платежу (кожного понеділка до 12-00 год).
Згідно п. 1.3. Договору загальна орендна вартість автомобіля за 36 місяців складає 8768 доларів США 00 центів.
Відповідно до п.5.3. Договору у разі повернення автомобіля раніше строку дії договору застосовується ставка орендного платежу $15 за добу.
Відповідно до п.п.6.5 Договору у випадку порушення строків виконання Орендарем зобов`язань по Договору без попередньої домовленості, Орендодавець має право нарахувати, Орендар зобов`язується сплатити штраф у розмірі 150 грн. за кожен день прострочення.
Відповідно до п.8.6 Договору у випадку прострочення орендної плати Орендодавець має право нарахувати, а Орендар зобов`язується сплатити неустойку у розмірі 150 грн. за кожен день прострочення.
Також у п.п.8.4 Договору зазначено : «У випадку затримання відшкодування шкоди чи наданні рівноцінного авто в установлений строк, орендар сплачує пеню 1% від вартості завданих ушкоджень вартості авто за кожний день прострочення».
Згідно з Актом прийому-передачі легкового автомобіля, ФОП ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 (Орендар-1) та ОСОБА_3 (Орендар-2), отримали вищевказаний автомобіль у відмінному стані, без пошкоджень 21.11.2016р. (а.с.36). Разом з автомобілем було отримано: Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , Авто магнітола Panasonic; Ключ від автомобіля та сигналізація «ТИГР»; Балон ГБО. Про це також свідчать власноруч написані розписки про отримання автомобіля ОСОБА_3 (а.с.45-46) ОСОБА_2 (а.с.47).
Кожен з відповідачів був ознайомлений з нормами ст.ст. 190, 191, 192, 193, 194, 289 Кримінального кодексу України, про що свідчать Розписки (а.с.44, 54).
Починаючи 26 грудня 2016 року відповідачі повністю відмовились оплачувати оренду автомобіля, а автомобіль не повернули (а.с. 55).
На адресу ОСОБА_3 , ОСОБА_2 надсилалось Повідомлення з вимогою нотаріального посвідчення Договору оренди від 21.11.2016 року (а.с. 56, з доказами направлення а.с.155), претензія (вимога) про погашення заборгованості та повернення автомобіля від 27.12.2016 року (а.с. 57-58, з доказами направлення а.с.157), повторна претензія (вимога) від 03.02.2017 (а.с. 64-65, з доказами направлення а.с.159).
Вартість складання звіту склала 800,00 грн, що підтверджується товарним чеком від 03.03.2017 (а.с.66).
29.09.2020 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України за фактом привласнення автомобіля позивача та його незаконної розтрати (а.с.95-100).
4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.
Згідно положень статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими згідно з актами цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться в змішаному договорі, якщо іншого не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до частини 1 статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Відповідно до статті 215 ЦК України, судам необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК України тощо).
Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах від 19 жовтня 2016 року у справі №6-1551цс16, від 22 листопада 2017 року у справі №6-428цс17, та висновками Верховного Суду, що містяться в постановах від 24 жовтня 2018 року у справі №755/6287/16-ц та від 27 березня 2019 року у справі №288/231/16-ц.
Недійсний (нікчемний) правочин є недійсним з моменту його вчинення, він не створює юридичних наслідків (не призводить до виникнення у сторін такого правочину прав і обов`язків), крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина 1 статті 216, частина 1 статті 236 ЦК України).
В пункті 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17 зазначено, що за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна із сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
Згідно із ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
При розгляді справи про визнання правочину дійсним, суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України. Отже, відсутність коштів для оплати послуг нотаріуса, відпустка, відрядження, хвороба - реабілітація, втрата продавцем правовстановлюючого документа на предмет відчуження за договором, тощо, не є безповоротнім ухиленням відповідача від нотаріального посвідчення правочину, а отже з цих підстав не вбачається втрата можливості з будь-яких причин його посвідчити, що в свою чергу є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним згідно зі ст. 220 ЦК України. Саме лише небажання сторони правочину нотаріально посвідчувати договір не може бути підставою для визнання такого договору дійсним. Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
Такого висновку дійшов Верховний Суд 04 березня 2019 року у справі № 665/2266/16-ц.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом
Згідно зі ст. 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
У ч. 1 ст.623 ЦК України зазначено, що боржник, який порушив зобов`язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
Згідно з ч. 1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до ст.22 ЦК України виділяють дві групи збитків: реальна шкода та упущена вигода. Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права
5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.
Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено, що була втрачена можливість нотаріально посвідчити договір оренди транспортного засобу між сторонами. Так, починаючи з грудня 2016 року відповідачі умисно ухилялись не тільки від нотаріального посвідчення договору, а і від повернення автомобіля у володіння позивача. Автомобіль був повернутий позивачу працівниками поліції 03.03.2017 в аварійному стані. А тому договір №21/11/16 оренди (найму) автомобіля від 21 листопада 2016 року належить визнати дійсним.
Позивачем розраховано суму заборгованості відповідачів перед ним, а саме:
Пеня відповідно до п. 8.8. Договору оренди. Розрахунок: 1% вартості авто = $87,68 (п.1.3. Договору оренди) * 68 діб = $5962,24 *26.70/1$ (курс НБУ) = 159191,80 грн.
Упущена вигода. Автомобіль загалом знаходився 97 діб без оплати за оренду та в ремонті після завданих пошкоджень, а тому позивач не мав змогу здавати автомобіль в оренду, а відтак позивачу було завдано збитків у розмірі недоотриманого доходу які він міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Розрахунок: 97 діб * $8 (вартість 1 дня оренди авто згідно договору оренди) *26.70/1$ (курс НБУ) = 20 719,20 грн.
Загальна вартість заборгованості відповідачів перед позивачем склала 248 483 гривні 25 копійок.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що при укладанні договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови, які були обумовлені згодою сторін, відповідачами не надано доказів щодо спростування заявленої суми заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
6. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволений, тому сплачений судовий збір у повному розмірі підлягає стягненню порівну з кожного з відповідача.
Керуючись ст. ст. 141, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280-281 ЦПК України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати дійсним Договір №21/11/16 оренди (найму) автомобіля від 21 листопада 2016 року, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3221 (три тисячі двісті двадцять одну) гривню 38 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3221 (три тисячі двісті двадцять одну) гривню 38 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Дарницьким РУГУ МВС України в м. Києві 04.03.1999, РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Коростеньським РС УДМС України в Житомирській області 21.02.2014, РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення виготовлено 16 липня 2021 року.
Суддя: О.Ю. Семенюта