Справа № 449/1040/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"08" липня 2021 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: Гуняк О.Я.,

при секретарі судових засідань: Кісіль С.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 на її користь заборгованість за договором позики від 26.12.2019 року в сумі 16500 грн. 00 коп. Позов мотивує тим, що 26.12.2019 року, вона уклала із ОСОБА_2 договір пози ки, згідно з яким передала йому грошові кошти у сумі 16500 грн., з умовою їх повернення до 06.06.2020 року. Зазначає, що договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. Звертає увагу, що ОСОБА_2 відмовляється виконати належним чином свої грошові зобов`язання передбачені договором щодо повернення позики, ігнорує її усні звернення щодо повернення суми позики і до теперішнього часу не виконав свій обов`язок, порушивши строк повернення суми коштів, передбачений договором.

В призначене судове засідання, позивач не з`явилася, хоч про час, місце та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи, проте в поданій позовній заяві просила проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, хоч про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 26.12.2019 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , був укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою від 26.12.2019 р., згідно з якою, ОСОБА_2 , отримав в позику від ОСОБА_1 , грошові кошти в розмірі 16500 (шіснадцять тисяч п`ятсот) гривень, які зобов`язався повернути до 06.06.2020 р..

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до висновку зробленого Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

На підставі зібраних доказів судом встановлено, що на час розгляду справи в суді відповідач не повернув позивачу борг в сумі 16500 (шіснадцять тисяч п`ятсот) гривень, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму боргу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , борг за договором позикив сумі - 16500 (шіснадцять тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір в розмірі - 840 грн. 80 коп..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. Я. Гуняк