Справа № 664/1997/20
Провадження №2-др/664/6/21
15 липня 2021 р. м. Олешки
Цюрупинський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Сіденка С. І.,
за участю секретаря судового засідання Скорик Н. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , що подана його представником, адвокатом Бредіхіним Денисом Анатолійовичем про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Оніщенко Дмитро Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 24 червня 2021 року по вищевказаній цивільній справі позов задоволено.

Після ухвалення рішення від представника позивача, адвоката Бредіхіна Дениса Анатолійовича до суду надійшла заява, у якій він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №664/1997/20 про стягнення з відповідача ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат у сумі 5000, 00 грн.

У судове засідання для вирішення питання ухвалення додаткового рішення сторони не з`явилися. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд вважає за можливе заяву розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи та докази, надані на підтвердження заявлених вимог щодо ухвалення додаткового рішення, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, окрім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Відповідно до ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК, докази щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача при подачі позову у суді представляв адвокат Лагода А.А., який діяв на підставі укладеного договору про надання правової допомоги б/н від 27.07.2020 року, що підтверджується копією відповідного договору, ордером серії ВТ від 04.08.2020 року.

Відповідно до розрахунку суми вартості послуг під час надання правової допомоги від 04.08.2020 року (первинна консультація, ознайомлення із законодавством у сфері зобов`язального права, підготовка прорцесуальних документів) загальна сума гонорару адвоката складає 5000,00 грн.

Зазначені грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. були сплачені позивачем 04.08.2020 року, що підтверджується розрахунком суми вартості послуг під час надання правової допомоги від 04.08.2020 року.

Так, на підтвердження заявлених вимог представником позивача надано: копію розрахунку суми вартості послуг під час надання правової допомоги від 04.08.2020 року на суму 5000,00 грн., договір про надання правової допомоги б/н від 27.07.2020 року, ордер серії ВТ від 04.08.2020 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду від 27 червня 2018 року у своїй постанові по справі N 826/1216/16 (провадження N 11-562ас18) зазначила наступне: «…склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом (№ 4191-УІ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах») порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, суд приходить до висновку про доцільність ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги.

Відтак, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, відсутності клопотання від сторони відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення судових витрат на користь позивача в розмірі 5000,00 грн. з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (зокрема, написання позовної заяви та збирання доказів); ціною позову та (або) значенням справи для сторонни.

Керуючись ст.ст.133,141,264, 270 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , що подана його представником, адвокатом Бредіхіним Денисом Анатолійовичем про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Оніщенко Дмитро Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити повністю.

Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по справі, а саме - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Додаткове рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» , яке розташоване за адресою:Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9-А, оф. 203, код за .

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, який здійснює свою нотаріальну діяльність за адресою: м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5.

Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Оніщенко Дмитро Степанович, який здійснює свою діяльність за адресою: м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 20, оф. 5.

Повний текст додаткового рішення складено 15.07.2021 року.

Суддя Сіденко С. І.