"01" липня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючої судді - Марфіної Н.В.,
за участі секретаря - Булгакової Є. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку,
у с т а н о в и л а:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2021 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою Дніпровського районного суду від 14 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, процесуальним правом подати заперечення проти позову не скористався.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить ухвалити рішення в найкращих інтересах неповнолітньої дитини.
На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Рішенням суду від 20 жовтня 2015 року у цивільній справі №755/16977/14-ц позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до Київської міської ради, треті особи: Головне управління держгеокадастру у м. Києві, Опікунська рада Деснянського району м. Києва, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно - задоволено частково. (а. с. 33-42)

Визнано за неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частини, що становить 0,12 га земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позову відмовлено.

Позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до Київської міської ради, треті особи: Головне управління держгеокадастру у м. Києві, Опікунська рада Деснянського району м. Києва, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація, Реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 , про визнання права власності - задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину земельної ділянки, що становить 0,06 га земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації.

Пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про Державний земельний кадастр» установлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Згідно Договору дарування житлового будинку, укладеного 14 лютого 2019 року, та зареєстрованого в реєстрі за №940, ОСОБА_1 подарував а ОСОБА_2 прийняв у дар належний дарувальнику на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_2 .

24 липня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Ленд Ікс» з заявою про виготовлення технічної документаціх із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_2 площею 0,1000 га для експлуатації та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на АДРЕСА_2 .

З аналізу викладеного вбачається, що підставою для звернення з даним позовом до суду є те, що у рішенні Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року, визнано за неповнолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частини, що становить 0,12 га земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що не відповідає реальним розмірам земельної ділянки, яка згідно технічної документації становить 0,10 га, що унеможливлює позивачу зареєструвати право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку на свого неповнолітнього сина.

Питання виникнення права власності або права користування земельними ділянками урегульовані Земельним кодексом України. Так, згідно з частинами першою, другою статті 116 Земельним кодексом України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону; Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Частиною першою статті 125 Земельним кодексом України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Згідно зі статтями 91, 96 Земельного кодексу України власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Відповідно до частини першої статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про землеустрій», цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, прямо передбачених статтями 335, 376, 392 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного Кодексу України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, зокрема, ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається та реалізується його суб`єктами виключно відповідно до закону. Отже, суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

За положенням статті 181 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності..

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов`язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивачі) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що неповнолітньому ОСОБА_2 дійсно належить право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :66:148:0066 на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2015 року, однак, при виготовлені технічної документації на вказану земельну ділянку було виявлено розбіжність у розмірах земельної ділянки, що унеможливлює фактичне виконання рішення суду, за таких обставин, виходячи з положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, за яким, надасть позивачам абсолютне право володіти, користуватись та розпоряджатись належним позивам майном, та, враховуючи ту обставину, що визнання права власності належного позивачу нерухомого майна надасть змогу відновити порушене право, а саме, провести державну реєстрацію земельної ділянки у встановленому законом порядку, та відновить порушене право неповнолітньої дитини, яке не може бути поновлене в інший спосіб.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до частини другої ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 331, 392 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку площею 0,10 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :66:148:0066.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.07.2021 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 )

Третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації (02094, м. Київ, вул. Краківська, буд. 20, ).

Суддя -