КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-ц/824/810/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021року місто Київ

справа № 759/3458/18

Київський апеляційний судв складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді П'ятничук І.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року позивач звернувся до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь:

90215,08 грн. - на відшкодування матеріального збитку;

5000 грн. - на відшкодування моральної шкоди;

1427,80 грн. - додаткові витрати у вигляді комісії банку;

1500 грн. - витрат на проведення автотоварознавчої експертизи;

1236,83 грн. - судового збору.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 06 жовтня 2017 року в містіКиєві по вул. Зодчих, 30 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 ,під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Субару» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Вказував, що на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом №АК/2634921 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначав, що 12 грудня 2017 року ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило йому в рахунок відшкодування завданої шкоди 81424,92 грн.

Посилався на те, що 25 жовтня 2017 року на його замовлення експертною організацією було проведено оцінку пошкодженого транспортного засобу «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно звіту №2410-17 від 25жовтня 2017року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 становить 134993,50 грн., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 262342,93 грн.

Вказував, що між тим станція технічного обслуговування виконала роботи по відновленню його транспортного засобу за меншу вартість, яка склала 171640 грн. та позивачем станом на дату подачі позову частково оплачено проведення ремонтних робіт в сумі 142780 грн.

Вважає, що відповідач повинна відшкодувати йому 90215,08 грн., як різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Зазначав, що він також поніс інші витрати пов`язані з частковою оплатою відновлювальних робіт у вигляді комісії банку в розмірі 1427,80 грн.

Посилався на те, що йому було завдано і моральної (немайнової) шкоди, яка полягає в порушенні звичайного ритму життя, позбавлення права та можливості користування транспортним засобом, відвідування батьків, які живуть за межами міста Києва.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 53568,58 грн., моральної шкоди в розмірі 1000 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В задоволенні заявлених позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Частково не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення в частині відмови позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог посилався на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення не надав правової оцінки акту прийому-передачі виконаних робіт №52 від 09 січня 2018 року, визнав цей доказ неналежним та вирішив стягнути з відповідача на його користь різницю між вартістю відновлювального ремонту з врахуванням зносу(по звіту №2410-17) та сумою страхового відшкодування. В той час як фактично завдана шкода - це вартість відновлювального ремонту без врахування зносу, яка згідно акту прийому-передачі виконаних робіт №52 від 09 січня 2018 року складає 171640 грн.

Вказував, що в матеріалах справи є два докази вартості відновлювального ремонту: Звіт №2410-17 (на суму 262342,93 грн.) та акт прийому-передачі виконаних робіт №52 (на суму 171640 грн.), при цьому постає питання, якщо суд першої інстанції не прийняв акт прийому-передачі як належний доказ вартості відновлювального ремонту, чому суд не задовольнив позовні вимоги на підставі звіту в межах позовних вимог на суму 90215,08 грн.

Зазначав, що ухвалюючи рішення судом першої інстанції порушено ст.1194 ЦК України та не враховано позицію Верховного Суду.

Посилався на те, що він зазнав додаткових витрат внаслідок часткової оплати вартості відновлювальних робіт у вигляді комісії банку в сумі 1427,80 грн., що підтверджується квитанціями №0.0.879793929.1 від 25 жовтня 2017 року, №0.0.915618412.1 від 14 грудня 2017 року, №0.0.950380538.1 від 26 січня 2018 року, №0.0.961709607.1 від 12 грудня 2018 року, №0.0.963604019.1 від 14 грудня 2018 року.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні вказаних позовних вимог, суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки даним доказам, чим порушив п.1 ч.2 ст.22 ЦК України та ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України.

Вказував, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення, яким зменшив суму відшкодування за завдану моральну шкоду з 5000 грн. до 1000 грн. обґрунтував це, зокрема, негативним матеріальним становищем відповідача. В той же час, жодних доказів про це відповідачем надано не було та судом не було враховано становище самого позивача, який має двох малолітніх дітей.

28 березня 2019 року від відповідача до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача не заперечував проти часткового задоволення апеляційної скарги та вказав, що вони визнають позовні вимоги на суму 32458,12 грн.

Третя особа ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 жовтня 2017 року о 06.35 год. в місті Києві по вул. Зодчих 30 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 ,під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Субару» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є позивач, що призвело до пошкодження автомобілів.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2017 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля «Ніссан» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК/2634921).

На замовлення позивача експертною організацією було проведено оцінку пошкодженого транспортного засобу «Субару» д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно звіту №2410-17 від 25жовтня 2017року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Субару», д.н.з. НОМЕР_2 становить 134993,50 грн., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 262342,93 грн.

Позивач вказував на те, що між тим станція технічного обслуговування виконала роботи по відновленню його транспортного засобу за меншу вартість, яка склала 171640 грн. та позивачем станом на дату подачі позову частково оплачено проведення ремонтних робіт в сумі 142780 грн.

12 грудня 2017 року ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатила позивачу в рахунок відшкодування завданої шкоди 81424,92 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути з відповідача різницю між виплаченою страховою компанією сумою та матеріальною шкодою в розмірі 90215,08 грн. (171640 грн. - 81424,92 грн.).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 53568,58 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) яка ним одержана від страховика в розмірі 53568,56грн. (різниця між 134993,50 грн. вартість матеріального збитку та 81424,92грн. страховим відшкодуванням).

Проте, колегія суддів не в повній мірі погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (стаття 22 вказаного Закону).

Частиною 1 ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язатиособу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З метою підтвердження вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «SUBARUFORESTER», д.н.з. НОМЕР_2 , представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції було заявлено клопотання про призначення по справі автотоварознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження в ДТП, яка сталася 06 жовтня 2017 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 липня 2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 задоволено та призначено у даній цивільній справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

24 грудня 2019 року експертами Київськогонауково-дослідногоінституту судових експертиз Пенткевич-Лень М.А. та Копил С.В. було складено висновок експертів за результатами проведення комісійної автотоварознавчої експертизи №21124/19-54, відповідно до якого:

вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок його пошкодження в ДТП, яка сталася 06 жовтня 2017 року станом на дату ДТП складає 261285,79 грн.;

розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «SUBARUFORESTER», д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням Звіту №2410-17 про оцінку транспортного засобу, акту виконаних робіт, що підтверджують вартість ремонтних робіт та вартість запчастин та оцінки страхової компанії складає 257350,50 грн.

Заперечуючи проти вимог позивача, представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заявив клопотання про призначення по справі додаткової судової автотоварознавчої експертизи, посилаючись на те, що відповідно до висновку експертів №21124/19-54 від 24 грудня 2019 року автомобіль «SUBARUFORESTER», д.н.з. НОМЕР_2 є фізично знищеним. В такому випадку для визначення збитку необхідно визначити як ринкову вартість вказаного транспортного засобу до ДТП, так і вартість автомобіля пошкодженому стані. Однак, ні у висновку експертів №21124/19-54 від 24 грудня 2019 року, ні в будь-яких інших матеріалах справи не містяться відомості щодо вартості транспортного засобу «SUBARUFORESTER», д.н.з. НОМЕР_2 у пошкодженому стані.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 про призначення додаткової судової автотоварознавчої експертизи було задоволено, призначено по справі додаткову судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Пенткевич-Лень М.А. та Копил С.В .

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи №11599/21-54/11600/21-56 від 27 травня 2021 року ринкова вартість транспортного засобу «SUBARUFORESTER», д.н.з. НОМЕР_2 у пошкодженому стані (залишкова вартість) після ДТП, яка сталася 06 жовтня 2017 року, з урахуванням висновку експертів №21124/19-54 від 24 грудня 2019 року, Звіту №2410-17 про оцінку транспортного засобу, акту виконаних робіт, що підтверджують вартість ремонтних робіт та вартість запчастин та оцінки страхової компанії, складає: 124892,38 грн.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц викладений правовий висновок, що відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2634921, з лімітом відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100000 грн., франшиза - 0 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що сума матеріального збитку завданого позивачу має бути зменшена на суму страхового ліміту, визначеного у полісі №АК/2634921, а не на суму страхового відшкодування, так як обсяг відповідальності страховика не був вичерпаний і позивач погодився на такі умови.

При цьому, позивач вимог до страхової компанії щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування в розмірі ліміту відповідальності не пред`являв.

Тобто від розміру вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «SUBARUFORESTER», д.н.з. НОМЕР_2 , визначеного у висновку експертів Київського НДІСЕ №21124/19-54 від 24 грудня 2019 року - 257350,50 грн. необхідно відняти 100000 грн. (які становлять страховий ліміт та включають і суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 81424,92 грн.) та відняти суму ринкової вартості транспортного засобу «SUBARU FORESTER», д.н.з. НОМЕР_2 у пошкодженому стані (залишкова вартість) після ДТП у розмірі 124892,38 грн., яка визначена у висновку експертів за результатами проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи №11599/21-54/11600/21-56 від 27 травня 2021 року.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає матеріальна шкода у розмірі 32458,12 грн. (257350,50 грн. - 100000 грн. - 124892,38 грн.).

При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до страхової компанії - ПрАТ «СК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату недоплаченої суми страхового відшкодування в межах страхового ліміту.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за проведення автотоварознавчого дослідження було сплачено 1500 грн.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 53568,58 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн. та судового збору в розмірі 704,80 грн. підлягає зміні шляхом зменшення розміру стягнутої суми на відшкодування матеріальної шкоди до 32458,12 грн., витрат за проведення автотоварознавчого дослідження до 539,70 грн. та судового збору до 347,72 грн.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди з наступних підстав.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є поставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів вважає, що розмір коштів на відшкодування моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача суд визначив правильно, виходячи з обставин її заподіяння, пошкодження автомобіля позивача та виходячи із засад розумності, співмірності та справедливості.

Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 за подачу апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 1855,50 грн. та за проведення автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою Київського апеляційного суду від 15 липня 2019 року було сплачено 4710 грн.

Відповідачем за проведення додаткової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2021 року було сплачено 5148,30 грн.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України та пропорційності розміру задоволених вимог, колегія суддів вважає необхідним стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2216,24 грн., а з позивача на користь відповідача стягнути судові витрати у розмірі 3295,94 грн.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 -задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 січня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 53568 грн. 58 коп., витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 грн. та судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. змінити, зменшивши розмір стягнутої суми на відшкодування матеріальної шкоди з 53568 грн. 58 коп. до 32458 грн. 12 коп., витрат за проведення автотоварознавчого дослідження з 1500 грн. до 539 грн. 70 коп. та судового збору з 704 грн. 80 коп. до 347 грн. 72 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 судові витрати у розмірі 2216 грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 судові витрати у розмірі 3295 грн. 94 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 23 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: