Єдиний унікальний номер 243/1663/20
Номер провадження 22-ц/804/901/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 243/1663/20

Номер провадження 22-ц/804/901/21

24 березня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Новікової Г.В.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: Горлівська міська рада Донецької області

третя особа: Бахмутська міська рада Донецької області

представник третьої особи: Кудлай Сергій Сергійович

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горлівської міської ради Донецької області, третя особа: Бахмутська міська рада Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1

на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2021 року, повний текст якого складено суддею Воронковим Д.В. в м. Слов`янськ в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області 18 січня 2021 року, час винесення рішення не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Горлівської міської ради Донецької області, третя особа: Бахмутська міська рада Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2000 року вона (позивач) мешкала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер. Після його смерті позивачка залишилась мешкати разом зі своєю свекрухою, з якою вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, сплачували комунальні платежі, робили поточний ремонт в квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її свекруха ОСОБА_4 . Після смерті останньої відкрилась спадщина на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори, однак нотаріус 18.12.2019 року винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з необхідністю встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю не менш як 5 років.

З урахуванням вищезазначеного, просила встановити факт проживання однією сім`єю її - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_4 .

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

18 січня 2021 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Горлівської міської ради Донецької області, третя особа: Бахмутська міська рада Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погодившись із вказаним рішенням, представником ОСОБА_1 адвокатом Керанчуком В.Б. подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду першої інстанції скасувати, позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що факт проживання позивачки з її чоловіком ОСОБА_3 у квартирі свекрухи підтверджується відміткою у паспорті про місце реєстрації а також актом від 16.01.2020 року.

При розгляді справи позивачка не мала можливості приїхати до суду, оскільки мешкає на окупованій території, а тому надала копії документів про листування ОСОБА_4 з Пенсійним фондом тощо, з яких вбачається. що листування було саме за адресою, де позивачка мешкала зі своїм чоловіком. Суд не прийняв зазначені документи та постановив ухвалу про надання оригіналів цих документів.

У зв`язку з тим, що виїзд з окупованої території до м. Слов`янська не можливий, позивачка передала зазначені документи через своїх знайомих, але надати до суду представник їх не встиг, оскільки 18.01.2021 року суд виніс рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

15 березня 2021 року електронною поштою (18.03.2021 року - поштою) від представника позивачки, адвоката Керанчука В. Б. надійшли пояснення до апеляційної скарги (а.с. 112, 116), в яких він посилається на обставини, які були викладені ним в апеляційній скарзі та просить задовольнити вимоги позивачки у повному обсязі.

Крім того, просить справу, призначену на 10 годину 40 хвилин, розглянути у його відсутність та відсутність позивачки ОСОБА_1 , оскільки вона не має змоги виїхати з окупованої території.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник позивачки ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі.

Інші сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи (а. с.101, 109-110, 112, 114, 116).

18 березня 2021 року від представника Бахмутської міської ради надійшло клопотання (а.с.114), в якому зазначено, що Бахмутська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить справу розглянути за відсутності представника.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_5 ) перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 18.03.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.8).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Бахмутським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.07.1962 року ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3 (а.с.11).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.11.2019 року встановлено факт смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Горлівка Донецької області (а.с. 36-37).

Відмовляючи позивачці у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок про те, що в судовому засіданні не здобуто достатніх доказів, які б вказували на наявність існування ознак сім`ї між позивачкою ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_4 .

Проте, колегія апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 з 18.03.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.07.1962 року ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_3 .

Відповідно до копії акту від 16.01.2020 року, складеного керівником керуючої компанії № 7 м. Горлівки, ОСОБА_1 мешкала разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

Проте, при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції даний акт не було взято до уваги з мотивів того, що його було складено на тимчасово окупованій території, що, за відсутності інших доказів, викликає сумнів у його належності.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Надаючи оцінку документу, складеному на непідконтрольній Україні території, суд враховує висновки Європейського Суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський Суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок Європейського Суду з прав людини в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, є винятком із загального принципу недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути заснована до таких дій, як наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський Суд з прав людини, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Тому суд як виняток бере до уваги надані заявником документи, видані на непідконтрольній Україні території та надає їм оцінку разом з іншими доказами по справі. Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до ст.ст.3,8,9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Як було зазначено судом першої інстанції надана копія акту не містить посилань на період спільного мешкання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ; з акту не вбачається, чи вели останні спільне господарство, який мали бюджет, витрати, тощо.

Колегія апеляційного суду зазначає, що у вказаній копії акту дійсно відсутня зазначена інформація, проте, матеріали справи містять достатні підстави для задоволення позову.

Отже, відповідно до реєстраційного штампу з 29.08.2000 року ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідно до реєстраційного штампу з 05.04.2002 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до реєстраційного штампу з 05.04.2002 року ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Аналізуючи вищенаведене, можна зробити висновок, що ОСОБА_1 була зареєстрована за вказаною адресою разом з її чоловіком - ОСОБА_3 та його матір`ю - ОСОБА_4 . Крім того, позивачка було зареєстрована за вказаною адресою на два роки раніше (з 2000 року), ніж її чоловік та свекров (з 2002 року).

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Бахмутським МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області.

Із наданої копії рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.11.2019 року у справі № 243/12838/19 вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до суду із заявою про встановлення факту смерті своєї свекрові - ОСОБА_4 .

На підтвердження своїх вимог вона надавала до суду докази, а саме: свідоцтво про смерть № НОМЕР_4 від 12.07.2019 року, видане Горлівським відділом реєстрації актів цивільного стану, відповідно до якого, ОСОБА_4 ,померла у Центрально- Міському районі м. Горлівки Донецької області; довідку про причину смерті № 1658 від 11.07.2019 року, форма № 106/у, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 85 роки, причина смерті гостра серцева судинна недостатність, атеросклеротична хвороба серця; договір -замовлення на організацію та проведення поховання вбачається, що ОСОБА_4 похована о 12-00 год. 13.07.2019 року, усі послуги пов`язані з похованням сплачені у повному обсязі та свідоцтво про поховання серії НОМЕР_5 , ОСОБА_4 похована 13.07.2019 року на кладовище ЦГК № 3.

Тобто, судом було встановлено, що ОСОБА_1 є невісткою померлої ОСОБА_4 , вони зареєстровані за однією адресою, вона займалася організацією та проведенням поховання свої свекрові, сплачувала всі послуги, пов`язані з похованням.

В наданій позивачкою копії акту також зазначено той факт, що вона проживала разом з померлою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та займалася її похованням, що підтвердили сусіди останньої.

При подачі позовної заяви, ОСОБА_1 зазначено адресу: АДРЕСА_1 , крім того, в інших документах, долучених до матеріалів справи також вказана саме ця адреса проживання позивачки (а.с.16, 17, 77, 79).

Крім того, представником позивачки ОСОБА_2 надавалися до суду першої інстанції копії документів про листування ОСОБА_4 з Пенсійним фондом, які суд не прийняв до уваги при винесенні рішення, оскільки їх оригінали не було надано до суду, не врахувавши той факт, що позивачка мешкає на території, що тимчасово не контролюється органами державної влади України, що обмежує її можливості у наданні доказів у визначений судом строк.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України).

Оригінали вищезазначених доказів, а саме: листи Пенсійного фонду України, оригінал конверта ТзОВ «Підприємство «Росан-Цінні папери», оригінал телеграми, оригінал поштової картки АТ «Кредит Банк (Україна) було долучено представником позивачки до апеляційної скарги.

Із зазначених доказів вбачається, що все листування велося з ОСОБА_4 саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, той факт, що оригінали цих доказів були надані позивачкою підтверджують, що вони з ОСОБА_4 проживали за однією адресою, оскільки у апелянта був доступ до особистих речей, документів померлої, що виключає проживання за різними адресами.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права.

Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві…» (справа «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, на наведене уваги не звернув та дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Надані позивачкою докази є належними і достатніми в розумінні ст. 76 ЦПК України для встановлення факту проживання однією сім`єю.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Крім того, відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 було задоволено, суд апеляційної інстанції має стягнути з відповідача сплачений при зверненні до суду першої інстанції судовий збір в розмірі 840, 80 грн на користь ОСОБА_1 .

Оскільки сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261, 20 гривень позивачці було відстрочено до винесення рішення апеляційним судом, її апеляційну скаргу задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1261, 20 гривень підлягає стягненню з Горлівської міської ради Донецької області на користь держави.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результа-тами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, у зв`язку з цим апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 січня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Горлівської міської ради Донецької області, третя особа: Бахмутська міська рада Донецької області про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_4 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 05 квітня 2002 року по день смерті ОСОБА_4 11 липня 2019 року.

Стягнути з Горлівської міської ради Донецької області, на користь ОСОБА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 , витрати по сплаті судового збору в суді першої інстанції в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Стягнути з Горлівської міської ради Донецької області, на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено та долучено до матеріалів справи 24 березня 2021 року.

Судді: