Справа № 188/292/21
Провадження № 2/188/260/2021
12 липня 2021 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: Місюра К.В.
при секретарі: Хандрига Л.І.
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду, відповідно до якого просить усунути перешкоди їй, ОСОБА_1 , у користуванні та розпорядженні їй будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням шляхом зняття її з реєстрації за місцем проживання. Усунути перешкоди їй ОСОБА_1 , у користуванні та розпорядженні належним їй будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням шляхом зняття його з реєстрації за місцем проживання. Усунути перешкоди їй, ОСОБА_1 , у користуванні та розпорядженні належним їй будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням шляхом зняття її з реєстрації за місцем проживання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.07.2017 вона, ОСОБА_1 , є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.07.2017 (індексний номер витягу: 92758147).
12 березня 2018 року за її згодою у вказаному житловому будинку була зареєстрована ОСОБА_3 (відповідач), яка є її племінницею, та її син, ОСОБА_4 2017 року народження.
За адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 проживала в період з 12.03.2018 по 12.04.2018 рік.
З 13.04.2018 року ОСОБА_3 зі своїми дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Після народження доньки Відповідача, ОСОБА_5 , вона також була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 24.12.2019 рорку.
Згідно довідки №170 від 01.03.2021 виданої ОСОБА_1 виконкомом Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни:
ОСОБА_6 1998 р.н. зареєстрована з 12.03.2018 року;
ОСОБА_7 2017 р.н зареєстрований з 12.03.2018;
ОСОБА_8 2019 р.н. зареєстрована з 24.12.2019.
Однак, ОСОБА_3 разом зі своїми дітьми не проживають в житловому будинку понад один рік без поважних причин, про що складено Акт обстеження матеріально - побутових умов життя від 01.03.2021 депутатом Брагинівської сільської ради Штагер Н.В..
Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла участі не бере, особистих речей в житловому будинку не має і взагалі будинком не цікавиться.
Реєстрація відповідача в будинку створює їй перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації Відповідача проводить вона, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не може та інше.
Добровільно знятися з реєстрації за вказаною вище адресою відповідач відмовляється.
Вона зверталась до органів Державної міграційної служби з проханням зняти з реєстрації відповідача, але їй повідомили, що такі дії можливо вчинити лише після особистого звернення відповідача до відповідних органів.
Позивач в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомляла.
На підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд, керуючись ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . (а.с.9)
Відповідно до акту складеного депутатом Брагинівської сільської ради від 01.03.2021 року встановлено, що ОСОБА_3 та двоє її дітей ОСОБА_4 , 2017 року народження та ОСОБА_5 , 2019 року народження зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , але не проживають з 12.04.2018 року.(а.с.10).
Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як встановлено в судовому засіданні позивач у визначеному законодавством порядку набув право власності на спірне домоволодіння.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ст. 71 ЖК України якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, то цей строк у разі спору може бути продовжено судом.
У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Крім того статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітніх ОСОБА_4 2017 р.н. та ОСОБА_5 , 2019 р.н. за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить їхнім інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.
Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями .соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини.
Судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації більше двох років без поважних причин.
Оскільки наявність реєстрації ОСОБА_3 у спірному домоволодінні позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі, то позовні вимоги є правомірними та підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 58-60, 79, 88, 212, 213-215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 , у користуванні та розпорядженні будинком АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням шляхом зняття її з реєстрації за місцем проживання.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра