Справа № 161/9632/21 Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В.
Провадження № 22-ц/802/1013/21 Категорія: 96 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,

з участю секретаря судового засідання Вакіної Д.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та факту перебування на утриманні.

Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року загинув її чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким починаючи з 29 квітня 1983 року 20 років проживали однією сім`єю в офіційному зареєстрованому шлюбі, а з 02 грудня 2003 року до моменту його смерті - в цивільному шлюбі, мали з ним спільний побут та вели спільне господарство. Фактично мали права і обов`язки як подружжя по день смерті чоловіка, хоча шлюб з 02.12.2003 року не був зареєстрований. У заявника з ОСОБА_2 є двоє спільних дітей, які були народження в офіційно зареєстрованому шлюбі - ОСОБА_3 1983 року народження та ОСОБА_4 1987 року народження. За час спільного проживання подружжям було набуто ряд нерухомого майна. ОСОБА_2 в 1997 році вийшов на військову пенсію по вислузі років, як офіцер-начальник станції супутникового зв`язку. За час спільного проживання з ОСОБА_2 заявниця протягом 15 років не працювала та не отримувала жодних доходів, оскільки займалась побутом , натомість її чоловік повністю утримував сім`ю.

З метою оформлення пенсії просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 2003 року по 2008 року та факт її утримання чоловіком.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2021 року відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Роз`яснено заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, оскільки в даному випадку спір про право відсутній.

Зазначає, що заява про встановлення факту не містила жодної інформації про те, що існує спір про право, або встановлення факту необхідне для вирішення будь-якого спору.

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту постійного проживання із ОСОБА_2 є встановлення обставин, необхідних для надання законної сили тим шлюбним відносинам, які у неї з чоловіком були після розірвання шлюбу 2003 року і до його смерті у 2008 році. Встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання пенсії, як дружини військовослужбовця. Будь- яких спадкових претензій заявниця немає.

Заслухавши заявника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у прийнятті заяви ОСОБА_1 до розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що з поданої заяви вбачається спір про право, а тому заява не може бути розглянута в порядку окремого провадження, в якому не застосовуються засади змагальності, що є підставою для відмови у прийнятті до розгляду заяви на підставі ст. 294 ЦПК України.

Висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч.6 ст. 294 ЦПК України).

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З ухвали суду першої інстанції вбачається, що суд відмовив у прийнятті заяви до розгляду керуючись ч. 6 ст. 294 ЦПК України, яка передбачає можливість залишення заяви без розгляду з підстав встановлення наявності спору між учасниками, що є відмінним.

Діючим ЦПК України не передбачено можливості повернення заяви, поданої в порядку окремого провадження, з підстав зазначених судом першої інстанції .

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

За змістом п. 1. ч. 1 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено, з якою метою заявник має намір встановити такий факт.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61 24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 18230св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 6114667св20).

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявників.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у період з 2003 року по 2008 рік, заявниця посилалась на те, що встановлення цього факту необхідно для того, щоб надати законної сили тим шлюбним відносинам, які були з чоловіком після розірвання шлюбу 2003 року і до його смерті у 2008 році. Цей факт заявниці необхідний для призначення їй пенсії. В поданій заяві та наданих суду поясненнях заявниця у категоричній формі заперечує наявність будь якого спору, зокрема спору щодо спадкових прав, після смерті чоловіка.

У поданій заяві заявником ОСОБА_1 зазначено конкретну правову мету встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу та перебування на його утриманні, від якої буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника або яка поновить її порушені права, в даному випадку надання її права на пенсію, як дружині військовослужбовця.

Відмовляючи у прийнятті заяви, суд першої інстанції не з`ясував правову мету, для якої необхідно встановлення факту проживання однією сім`єю та не встановив, яким чином пов`язується встановлення цього факту з наступним вирішенням спору про право, між якими саме особами такий спір виник, що має наслідком застосування ч. 4ст. 315 ЦПК України.

Разом з тим, сама по собі та обставина, що встановлення факту проживання однією сім`єю із померлим буде породжувати майнові права у порядку спадкування, не дає підстав вважати наявним спір про таке право, оскільки суд першої інстанції не позбавлений можливості з`ясувати дані обставини під час розгляду справи.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.4 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, що в розумінні вимог ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, зокрема вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 379 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: