Справа № 361/8755/19
Провадження № 2-о/361/8/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

присяжних Луценко О.В.

Ігнатенко В.М.

за участю секретаря Радченко К.В.

заявника ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуном,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2019 року заявник звернулася до суду із заявою в якій просила визнати недієздатною фізичну особу ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бровари Київської області, встановити опіку над нею, призначити її опікуном.

Свою заяву обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 є її донькою, є інвалідом другої групи.Причиною її інвалідності є хронічне психічне захворювання, діагноз 07.83 (хронічний органічний розлад особистості та поведінки внаслідок епілепсії), у зв`язку з яким вона перебуває на обліку у лікаря психіатра. Заявник зазначає, що донька лікувалася, зокрема в медичному закладі в смт. Глеваха Київської області.Вона хворіє на симптоматичну вторинну генералізовану епілепсію, ускладнену когнітивними розладами до рівня легкої розумової відсталості, зміни характелогічні по епітипу, ВДС періоду пебертату з цефалгіями. Синдром Арнольда-Кіарі 1 ст.

Також уже на протязі багатьох років у неї до всього апатія, погано навчається, були випадки коли вона уходила з дому та не ночувала, є прояви агресії.

Заявник зазначає, що захворювання її доньки призводить до того, що вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду, так і лікування, постійної сторонньої допомоги і контролю.

Також заявник вказує на те, що згідно заключення ЛКК від 16 жовтня 2019 року ОСОБА_2 інвалід другої групи та потребує опікунства.

16 грудня 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Селезньовою Т.В. прийнято заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку окремого провадження з підготовчим судовим засіданням. Одночасно призначено судову психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам КЗ КОР "ОПНМО". На вирішення експертів поставлені наступні питання: чи страждає ОСОБА_2 психічним захворюванням, іншим розладом психічної діяльності? Чи може за станом здоров`я віддавати звіт у своїх діях? Керувати ними?

28 вересня 2020 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання. Призначено справу до судового розгляду на 16 жовтня 2020 року.

Згідно розпорядження за №1350 від 10 грудня 2020 року "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи" призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 361/8755/19 (провадження № 2о/361/49/20) з метою заміни головуючого судді Селезньової Т.В.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10 грудня 2020 року вказана справа розподілена головуючій судді Радзівіл А.Г.

14 грудня 2020 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання по суті.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримала свою заяву у повному обсязі та просила задовольнити. Пояснення надала аналогічні змісту письмової заяви.

В судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснила, що вона навчалася у школі незадовільно. Минулого року після закінчення школи закінчила курси перукаря. Зараз не навчається і не працює. В більшості знаходиться вдома, допомагає мамі у побуті, прибирає, може приготувати їжу. Продукти харчування може купувати сама. Суду пояснила, що в неї є банківська картка, а тому деякі речі із одягу вона купує собі сама, а також купує собі засоби гігієни, парфуми та косметичні засоби. З мамою перебуває у добрих, теплих відносинах.

В судовому засіданні представник Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області суду пояснила, що вони не заперечують щодо призначення опікуном над ОСОБА_2 її матері, тільки в тому випадку, якщо суд дійде висновку про визнання ОСОБА_2 недієздатною.

Суд вислухавши заявника ОСОБА_1 , її доньку ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини у справі та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_2 , 14 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Матір`ю дитини зазначена ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_4 . (а.с. 5)

Згідно паспорта ОСОБА_2 та витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрована і ОСОБА_1 .

Із характеристики виданої директором БНВО за № 65, встановлено, що ОСОБА_2 навчається в Ліцеї БНВО з 01 вересня 2020 року. Учениця часто не відвідує заняття в навчальному закладі без поважних причин. ОСОБА_2 володіє учбовим матеріалом на початковому рівні та не виявляє зацікавленості до навчання. Має доволі змішану пам`ять. На уроках здебільшого не уважна, не виконує домашні завдання. Має добрий загальний розвиток. До виконання громадських доручень ставиться недбало. Проявляє хитрість маніпулюючи ситуаціями на свою користь (хворобою, недостатній кількості спілкування із батьком).

01 липня 2020 року складений акт обстеження житлово-побутових умов, в ході обстеження було встановлено, що ОСОБА_1 проживає разом із донькою ОСОБА_2 у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира знаходиться в задовільному стані, обладнана технікою, підведені всі комунікації, повністю відповідає санітарним нормам. ОСОБА_2 має свою окрему кімнату з усіма зручностями. Умови проживання сім`ї задовільні. ОСОБА_2 являється особою з інвалідністю II групи з дитинства, в результаті чого вона повною мірою не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними, потребує постійного стороннього догляду так як не може вчиняти будь-які побутові правочини.

З огляду на вищевикладене, житлово-побутові умови проживання ОСОБА_1 відповідають усім вимогам, які передбачені для призначення її опікуном.

Із довідки заключення ЛКК за № 100 від 16 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 , має 2 групу інвалідності, діагноз F -07.83. за станом здоров`я потребує опікунства.

У довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 00880 зазначено, що ОСОБА_2 має 2 групу інвалідності з дитинства, встановлено в строк до 01 вересня 2020 року. Підстава акт огляду МСЕК № 959.

У довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0097684 зазначено, що ОСОБА_2 встановлена 2 група інвалідності з дитинства довічно. У п.12. висновок про умови та характер праці вказано, що не може працювати на висоті, біля води, вогню та рухових механізмів. Рекомендовано лікування у психіатра. Підстава акт огляду МСЕК № 622 від 21.09.2020 року.

Як вбачається із довідки про стан здоров`я особи від 27 грудня 2019 року виданої ЛКК, ОСОБА_1 може бути опікуном.

20 серпня 2020 року протоколом № 03 засідання опікунської ради ухвалено надати ОСОБА_1 подання до суду щодо можливості призначення її опікуном (піклувальником) над донькою ОСОБА_2 у разі визнання останньої судом недієздатною (обмежено дієздатною). Як вбачається із змісту вказаного протоколу Теплюк Л.М. - начальник служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області та Костенко Андрій Михайлович лікар психіатр комунального некомерційного підприємства Броварської багатопрофільної клінічної лікарні "Броварської районної ради Київської області та Броварської міської ради Київської області" утримались від голосування.

14 вересня 2020 року за № 2-15/3456 Органом опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, надано до суду подання в якому просить заяву ОСОБА_1 щодо призначення її опікуном над донькою ОСОБА_2 задовольнити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України встановити опіку над ОСОБА_2 , у разі визнання її судом недієздатною та призначити опікуном її матір - ОСОБА_1 .

У висновку судово-психіатрічного експерта № 31 ц від 05 лютого 2020 року зазначено, що ОСОБА_2 при теперішньому обстеженні у неї виявлено: легкі когнітивні порушення (пам`яті дещо знижена, нестійкість уваги), мислення обставинне, в`язке, церебрастенічну симптоматику, емоційно-вольові розлади. Таким чином, підекспертна страждає на органічне ураження головного мозку внаслідок епілепсії з когнітивними розладами та вираженими характерологічними змінами особистості, що істотно впливає на її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. У висновку встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - органічне ураження головного мозку внаслідок епілепсії з когнітивними розладами, вираженими змінами особистості (F 07.8 МКХ 10)Психічні розлади, які є у ОСОБА_9 істотно впливають на її здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Отже, за своїм психічним станом ОСОБА_9 може, але не повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у статтях 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи, а порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів міститься у статті 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Указаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у абзаці 2 пункту 11 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України 2004 року), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини другої статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до статті 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи неспроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Згідно з частинами 4, 5 статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини 1 статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного.

Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Таким чином, суд оцінивши зібрані у справі докази, зокрема і подання від 14 вересня 2020 року за № 2-15/3456 Органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, висновок судово-психіатрічного експерта № 31 ц від 05 лютого 2020 року, та в межах заявлених заявником вимог, дійшов висновку про відмову у визнанні ОСОБА_2 недієздатною, встановлення над нею опіки, призначення опікуном ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 13, 76, 89, 259, 263-265, 293, 296, 299, 300 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Бровари Київської області, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною та встановлення над нею опіки, призначення опікуном - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Радзівіл А.Г.

Присяжні Луценко О.В.

Ігнатенко В.М.