Дата документу 17.03.2021 Справа № 554/7614/20
Провадження №2-др/554/7/21
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Кононенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину; третя особа: Державний нотаріус Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Наталія Володимирівна, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в якій просила суд вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути на її користь 6000 грн. витрат на правничу допомогув справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину; третя особа: Державний нотаріус Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Наталія Володимирівна, оскільки під час розгляду цієї справи вона користувалась правничою допомогою адвоката Маліченка Д. В., тому понесла витрати на правову допомогу. В судовому засіданні 5 березня 2021 року стороною відповідача до закінчення судових дебатів заявлено про подання доказів щодо понесених судових витрат після ухвалення рішення суду.

Відповідачем понесені судові витрати у виді витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн., що підтверджується приєднаним до цієї заяви договором, звітом та квитанцією.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явились, відповідач надала суду заяву, в якій просить розглянути заяву без її участі та без участі представника.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, від його представника ОСОБА_3 надійшли заперечення, в яких він просив відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат. Вказав, що всупереч вимог закону відповідачем не надано суду документи, що свідчать про оплату гонорару, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Також не надано акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат. Не вказано час, який адвокат витратив на ту чи іншу роботу. А тому відсутні підстави для стягнення витрат на право допомогу в сумі 6 000 (шість тисяч) грн.Окрім того, розмір витрат є необґрунтованим та явно завищеним. Фактично адвокат приймав участь в судовому засіданні протягом пів години.Розмір заявлених витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним. Не відповідає складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). Не обґрунтовано час, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.Зазначає, що позивач є особою з інвалідністю І групи. Відповідно до п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору.Вважає, що дана норма має бути застосована по аналогії і для інших судових витрат.

Державний нотаріус Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Н.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, при винесення рішення поклалась на розсуду суду.

Відповідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05.03.2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину; третя особа: Державний нотаріус Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Наталія Володимирівна.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України - суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Також, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2020 року у справі № 509/5043/17 (провадження № 61-5662св20) зазначено, що «на підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги представник ОСОБА_1 - адвокат Богомазом А. П. надав до суду копію договору про надання професійної правничої допомоги від 02 червня 2020 року № 3/20, копію ордера від 16 червня 2020 року та квитанцію від 02 червня 2020 року на суму 3 000,00 грн. Водночас представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тому немає підстав для стягнення витрат на правничу допомогу».

До матеріалів заяви про стягнення витрат на правову заявником надано копію договору №12/02 про надання правничої допомоги.

Однак, представник не надав детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, до матеріалів справи не надано платіжний документ про отримання таких витрат.

Таким чином, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, оскільки заявником документально не підтверджені понесені нею витрати на правову допомогу оформлені у встановленому законом порядку, не надано доказів понесених судових витрат, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну (правничу) допомогу.

Керуючись ст. ст. 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відшкодування витрат на правову допомогу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину; третя особа: Державний нотаріус Четвертої полтавської державної нотаріальної контори Ткаченко Наталія Володимирівна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Суддя: А.М. Чуванова