Провадження № 4-с/761/239/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участю секретаря Войновського О.І.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

державного виконавця Бахрушина А.М.,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на вимогу старшого державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бахрушин Андрій Миколайович, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просила суд визнати неправомірною та скасувати вимогу від 14.06.2021 року № 64257267/20 старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича.

Скарга мотивована тим, що під час виконання судового рішення у даній справі старший державний виконавець Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бахрушин А.М. видав вимогу № 64257267/20 від 14.06.2021 року, якою зобов`язав заявника надати дітей для побачення з батьком за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: за місцем проживання батька у квартирі АДРЕСА_1 . Вважає, що державний виконавець зловживає своїми повноваженнями та виходить за межі судового рішення, яке не містить прямих зобов`язань ОСОБА_3 доставляти дітей за місцем проживання батька. Просить суд визнати неправомірною та скасувати вимогу від 14.06.2021 року № 64257267/20.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 заперечував проти задоволення скарги в повному обсязі, пояснивши, що оскаржувана вимога була винесена державним виконавцем на виконання та у повній відповідності до резолютивної частини рішення та у зв`язку із тим, що мати чинить перешкоди у побаченнях його з дітьми, не виконуючи рішення суду.

Старший державний виконавець Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бахрушин Андрій Миколайович в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що вимога прийнята ним відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, у відповідності до ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та спрямована на виконання рішення суду.

27.07.2021 року заінтересованою особою ОСОБА_2 надано відзив на скаргу.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось учасниками справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2020 року, яке змінено Постановою Київського апеляційного суду від 08.09.2020 року у цивільній справі №761/47919/18, було визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши графік побачень батька, без присутності матері, наступним чином: - кожну першу та третю неділю місяця з 08 години п`ятниці до 20 години неділі за місцем проживання батька у квартирі АДРЕСА_1 або заміському будинку АДРЕСА_2 без обмеження місця прогулянок, з дотриманням режиму дня для дітей; - в літній період, щороку, за попередньою домовленістю з матір`ю дітей та згодою самих дітей, з врахуванням стану їх здоров`я, чотирнадцять днів для відпочинку та оздоровлення дітей у місті, визначеному батьком за погодженням з матір`ю дітей, без супроводу матері.

На підставі судового рішення був виданий виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Шевченківському РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), виконавче провадження ВП № 64257267 відкрито 25.01.2021 року.

Як вбачається із вимоги № 64257267/20 від 14.06.2021 року, адресованої ОСОБА_3 , державний виконавець зобов`язав ОСОБА_3 надати дітей 18.06.2021 о 08:00 для побачення дітей з батьком за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: за місцем проживання батька у квартирі АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні державний виконавець пояснив, що в оскаржуваній вимозі він вимагав у боржника саме доставити (привезти) дітей за адресою, що вказана у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 1., п. 1 ч. 2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з Постанови Київського апеляційного суду від 08.09.2020 року у справі №761/47919/18 для ОСОБА_2 , з огляду на наявність спору з ОСОБА_3 щодо участі батька, який проживає окремо, у вихованні дітей, визначені такі способи його участі як - кожну першу та третю неділю місяця з 08 години п`ятниці до 20 години неділі за місцем проживання батька у квартирі АДРЕСА_1 або заміському будинку АДРЕСА_2 без обмеження місця прогулянок, з дотриманням режиму дня для дітей; - в літній період, щороку, за попередньою домовленістю з матір`ю дітей та згодою самих дітей, з врахуванням стану їх здоров`я, чотирнадцять днів для відпочинку та оздоровлення дітей у місті, визначеному батьком за погодженням з матір`ю дітей, без супроводу матері.

Разом з тим, вказане судове рішення не містить зобов`язання для ОСОБА_3 приводити (доставляти) дітей за місцем проживання батька.

З урахуванням малолітнього віку дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які залишилися проживати разом з матір`ю, слід розуміти, що місцем фактично перебування дітей є місце їх проживання із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки батько ОСОБА_2 заявив в суді про порушення його прав та вимагав їх поновлення відповідно до ст. 157 СК України то, отримавши судове рішення, останній має право скористатися ним для досягнення своєї мети.

Тобто, на переконання суду, не ОСОБА_3 повинна приводити дітей для побачень з батьком, а саме ОСОБА_2 , спираючись на судове рішення, може реалізувати свої право та бажання бачитись з дітьми, зустрічатися з ними та приймати участь в їх вихованні. При цьому, ОСОБА_3 згідно рішення суду не повинна чинити останньому в цьому перешкоди.

Саме особа, яка заявила про порушення її прав та отримала судове рішення, може виявити волю та бажання мати побачення з дітьми в межах, визначених судовим рішенням, які можуть бути розширеними за згодою сторін, з`явитися за місцем проживання/перебування дітей, батько може відмовитися мати певні побачення, оскільки мова йдеться про реалізацію його прав, а не обов`язків. Особа розпоряджається своїми правами на власний розсуд.

Саме особа, яка заявила про порушення її прав, ОСОБА_2 на підставі рішення суду отримав право брати дітей для подальшого проведення з ними спільного часу та в межах встановленого часу повертати дітей за місцем їх проживання/перебування, передаючи їх законному представнику - матері ОСОБА_3 .

Суд погоджується з твердженням стягувача про те, що рішення суду, яким йому встановлено графік побачень з дітьми, підлягає обов`язковому виконанню, оскільки набрало законної сили. Так, за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню встановлена відповідальність згідно чинного законодавства, зокрема, кримінальна (ст. 382 КК України). Проте, в даному випадку, покладення на боржника обов`язку доставляти дітей за адресою його проживання є покладенням на неї додаткових обов`язків, які не визначені судовим рішення.

Отже, прийняття вимог держаним виконавцем хоча й відносяться до повноважень останнього згідно ст.ст.18, 19, 63 Закону України «Про виконавче провадження», однак, в даному випадку, саме вимога № 64257267/20 від 14.06.2021 року, є неправомірною, оскільки застосовані державним виконавцем Бахрушиним А.М. заходи примусового виконання рішення суперечать тим правам та обов`язкам, які визначені для сторін - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у Постанові Київського апеляційного суду від 08.09.2020 року на підставі положень Сімейного кодексу України.

На підставі наведеного, скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити, визнавши неправомірною та скасувавши видану вимогу від 14.06.2021 року №64257267/20 старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича.

Керуючись ст.ст.447-453, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на вимогу старшого державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , старший державний виконавець Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бахрушин Андрій Миколайович- задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати вимогу від 14.06.2021 року №64257267/20 старшого державного виконавця Шевченківського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бахрушина Андрія Миколайовича.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 29.07.2021 року.

Суддя І.П.Романишена