Справа № 408/3558/19-ц
Провадження № 2/408/300/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області у складі:

головуючого Соболєва Є.О.,

при секретареві Савенко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якому позивач просить визнати відповідача таким, що право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

Обґрунтовуючи свій позов позивач вказала, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У належному їй будинку зареєстрований відповідач - син ОСОБА_2 , який в ньому не проживає з 2016 року. Реєстрація у будинку відповідача, який не сплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню будинку, створює їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном, що змусило її звернутись з цією позовною заявою до суду.

До початку підготовчого судового розгляду позивач надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач про час і місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов у встановлений судом строк не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд вважав можливим розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 317, 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власнику майна належить право володіння, користування та розпорядження майном, а також власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З матеріалів справи вбачається, що будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованого в реєстрі за № 2173 від 24.12.2005 серії ВСК № 640532.

Також, наведені вище обставини підтверджуються: копією паспорта позивача ОСОБА_1 , де вказане місце її реєстрації та проживання; домовою книгою за вказаною адресою та актом про реєстрацію та фактичне місце проживання позивача, згідно яких підтверджується, що у квартирі крім позивача, зареєстрований відповідач ОСОБА_2 . Однак, з 2016 року він за даною адресою не проживає, що також підтверджується відповідним актом від 23.05.2019.

Частина 1 ст. 401 ЦК України передбачає, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду (ч. 1 ст. 402 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 дійсно з 03.02.2011 зареєстрований в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , але вже 5 років в ньому не проживає.

За таких обставин позовна заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн. НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнати таким, що втратив право користування житлом, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України, та може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання та підписання.

Рішення підписане 03 березня 2021 року.

Головуючий: Є.О. Соболєв