Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2021 року місто Київ
Єдиний унікальний номер справи 756/2399/18
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Головачова Я. В., Шахової О. В.,
за участю секретаря судового засідання - Яворської А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів позики,
У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів позики.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 14 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів позики, відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 червня 2019 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , залишено без задоволення, рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 серпня 2018 року, залишено без змін.

26 червня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 16 000 грн.

Зазначена заява обґрунтована тим, що судом апеляційної інстанції при прийнятті постанов, не було вирішено питання про розподіл судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн. та додаткової винагороди у сумі 6 000 грн.

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток-повідомлень на їх електронні адресу у зв`язку з чим, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або

є публічно доступними.

У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 3 статті 141 ЦПК України встановлено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Так, 05 березня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подано відзив на апеляційні скарги позивача у якому, зроблено заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України (т. ІІ а.с. 239-246)

До вищевказаного відзиву стороною відповідача-1 долучено докази на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу, а саме: договір № 15/18 про надання правової допомоги від 24 квітня 2018 року укладений між ОСОБА_5 та АБ «Руслана Музичко» (т. ІІ а.с. 246 а).

05 березня 2019 року зазначений відзив з додатком було направлено стороною відповідача-1на поштові адреси учасників справи, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (т. ІІ а.с. 241б-247-а).

З матеріалів справи вбачається, що зазначений відзив було подано відповідачем-1 з пропуском процесуального строку на його подання, встановленого ухвалами суду апеляційної інстанції. Разом з тим, суд апеляційної інстанції під час перегляду рішень суду першої інстанції, з метою правильного та повного встановлення обставин справи, вважав за можливе прийняти зазначений відзив до уваги.

24 червня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до Київського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі до якої долучила документи на підтвердження понесених відповідачем-1 витрат на правничу допомогу, а саме: договір № 15/18 про надання правової допомоги від 24 квітня 2018 року укладений між ОСОБА_5 та АБ «Руслана Музичко»; акт про надання правової допомоги від 24 червня 2019 року складений і підписаний сторонами; квитанцію до прибуткового касового ордеру № 13; дублікат чека квитанції № 0.0..1 від 24 червня 2019 року; квитанція № 0.0..1 від 25 червня 2019 року (т. ІІІ а.с. 60-64).

Заява про ухвалення додаткового рішення із додатками була направлена стороною відповідача-1 на поштові адреси учасників справи, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (т. ІІ а.с. 65-66; 68-69).

З вказаного вбачається, що відповідач-1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення у строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, виконавши свій обов`язок надсилання учасникам справи доказів на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу (ч. 9 ст. 83 ЦПК України).

Як вбачається із договору № 21/19 про надання правової допомоги від 27 лютого 2019 року укладеного між ОСОБА_2 та АБ «Руслана Музичко», сторони визначили, що вартість правової допомоги за цим договором складає 10 000 грн. У разі прийняття судом апеляційної інстанції постанови про залишення рішення суду першої інстанції без змін, клієнт зобов`язується сплатити на користь виконавця винагороду у сумі 6 000 грн. (т. ІІ а.с. 60).

Із акту про надання правової допомоги від 24 червня 2019 року складеному і підписаному ОСОБА_2 та АБ «Руслан Музичко» в особі керуючого Музичко Р. В. вбачається, що виконавцем була надана, а клієнтом прийнята правова допомога, що включає: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань, що стосуються апеляційного розгляду даної справи; прийняття участі у переговорах, що стосувалися апеляційного розгляду даної справи; складення та подання до суду апеляційної інстанції відзивів на апеляційні скарги; представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції по даній справі. Вартість наданої згідно договором правової допомоги складає 10 000 грн. У зв`язку з прийняттям судом апеляційної інстанції постанови, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, клієнт сплатив на користь виконавця винагороду у сумі 6 000 грн. (т. ІІ а.с. 61). Кошти у сумі 16 000 грн. були сплачені ОСОБА_2 на рахунок адвокатського об`єднання (т. ІІІ а.с. 62-64).

З матеріалів справи вбачається, що до суду апеляційної інстанції адвокатом Музичко Р. В. в інтересах ОСОБА_2 було подано відзив на апеляційні скарги позивача (т. ІІ а.с. 239-246); додаткові письмові пояснення (т. ІІ а.с. 29-31); письмову промову в судових дебатах (т. ІІ а.с. 32-34). Крім того, адвокат Музичко Р. В. в інтересах ОСОБА_2 , приймала участь у судових засіданнях призначених на 03 квітня 2019 року (т. ІІ а.с. 14, 17).

Таким чином, витрати на правову допомогу у загальній сумі 16 000 грн., обумовлені сторонами договором № 21/19 про надання правової допомоги від 27 лютого 2019 року та пов`язані з розглядом даної справи у суді апеляційної інстанції, були сплачені ОСОБА_2 на рахунок адвокатського об`єднання. Крім того, колегія суддів вважає, що розмір витрат на правову допомогу є співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з тим, позивачем не надано до суду клопотання з обґрунтуванням про зменшення розміру витрат на правову допомогу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 16 000 грн.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 16 000 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 08 липня 2021 року

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: Я. В. Головачов

О. В. Шахова