Провадження №2-о/235/475/21
Справа №235/4879/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі Грековій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровська цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту родинних відносин та факту смерті,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з заявою про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті. В обґрунтування заяви вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на окупованій території України в м.Донецьк помер її рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що їй було видано лікарське свідоцтво про причину смерті №3382 з довідкою про причину смерті. Пізніше вона дізналася, що документи, які видані на тимчасово окупованій території України не мають юридичної сили та вона не може отримати свідоцтво про смерть брата.

Окрім цього, заявник також дізналася, що в паспорті прізвище померлого брата зазначено як « ОСОБА_3 », а її прізвище в паспорті зазначено як « ОСОБА_3 », тобто при написанні прізвища брата в паспорті припустилися помилки, а тому заявник вимушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин.

Просить встановити факт смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України, а також встановити факт родинних відносин, а саме те, що померлий ОСОБА_2 є рідним братом заявника.

Заявник та заінтересовані особа в судове засідання не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином. За змістом поданих заяв просять справу розглянути без їх участі (а.с.40, 43).

Суд, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Згідно даних паспорту громадянина України НОМЕР_1 ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Димитров Донецької області (а.с.6).

В свідоцтві про народження НОМЕР_2 від 18.05.2018 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.10).

Згідно паспорту померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Димитрово Красноармійського району Донецької області (а.с.11).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України зазначено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.12).

Відповідно до п.1 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.п.1,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

З огляду на викладене, враховуючи, що встановлення в судовому порядку факту родинних відносин заявнику необхідно для подальшого встановлення факту смерті брата ОСОБА_2 , іншим шляхом встановити факт родинних відносин між заявником та померлим ОСОБА_2 , на теперішній час не уявляється можливим, наявності спору про право судом не встановлено, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог заявника про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 .

Аналізуючи вищенаведене, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого ОСОБА_2 .

Стосовно вимоги про встановлення факту смерті суд зазначає наступне:

Відповідно до наданих документів свідоцтва про народження заявника (а.с.10), витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, відопвідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України (а.с.12) встановлено, що заявник ОСОБА_1 є рідною сестрою померлого ОСОБА_2 .

Згідно довідки від 13.11.2014 року № про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО ОСОБА_1 постійно проживала за адресою АДРЕСА_1 і перемістилася з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_2 (а.с.9).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті №3382 від 24.06.2021 року, виданої Республіканським бюро судово-медичної експертизи м.Донецьк, ОСОБА_2 , 1946 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , причина смерті набряк легені, атеросклеротична хвороба серця (а.с.14-15).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 25.06.2021 року, виданого Кіровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції так званої ДНР, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті місто Донецьк Київський район.

Згідно п.8 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 №52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, м.Севастополя та тимчасово окупованих територій, на території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу 111 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5, визначені підстави для державної реєстрації смерті:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024;

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Згідно з Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.08.2006 №545а, перший примірник лікарського свідоцтва про смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов`язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров`я.

Згідно ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові і службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені в порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт, виданий органами та особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та їх посадових осіб з незаконними органами, створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Відповідно до п. 1 Постанови ПВС України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно висновків ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема, «Loizidou v. Turkey»,«Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republico f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема, ту обставину, що факт смерті ОСОБА_2 саме ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьку Донецької області підтверджений вказаними доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 7, 8, 18, 229, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 293-294, 315, 317 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про встановлення факту родинних відносин та факту смерті - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м.Димитров Донецької області є рідною сестрою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Димитрово Красноармійського району Донецької області.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Димитрово Красноармійсьокого району Донецької області, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце смерті місто Донецьк Донецької області, Україна; причина смерті набряк легені, атеросклеротична хвороба серця.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині встановлення факту смерті.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копія судового рішення видається особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для виконання в частині встановлення факту смерті.

Суддя: