МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Номер провадження №2 /521/975/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2021 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Іськової В.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу

позивач : ОСОБА_1

відповідачі : Міністерство юстиції України

Товариство з обмеженою відповідальністю «Абрис - Н»

предмет позову : визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства юстиції України

ВСТАНОВИВ:

11.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2020 року №2392/5 за скаргою ТОВ «Абрис - Н» скасовано рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Одеської області Чернавської І.В. від 13.09.2019 року № 48672793 про внесеня змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яким до цілісного майнового комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 додано тип складової частини: залізнична колія при станції Одеса-Заставна-1.

Так, Міністрство юстиції України дійшло висновку, що державним реєстратором не були належним чином перевірені документи на підтвердження законних підстав для проведення реєстраційної дії, залізнична колія не підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Позивач стверджував, що скаржник ТОВ «Абрис - Н» не є особою, права якої порушенні у результаті прийняття рішення про державну реєстрацію спірної колії, законом не встановлено прямої заборони на здійснення державної реєстрації права власності на залізничні колії, позивач не був повідомлений МЮУ про розгляд скарги.

Способом захисту права позивач обрав визнання незаконним та скасувати наказу Міністерства Юстиції України від 07.07.2020 року № 2329/5 та вважав можливим вирішення спору в порядку ЦПК України.

Так, ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та сімейних правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 статті 19).

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин, спеціальним суб`єктним складом цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Суд погоджується із позицією сторін у справі, що спір має приватноправовий характер, оскільки він обумовлений загрозою порушення приватного права конкретного суб`єкта фізичної особи, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу могли призвести управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали.

Відповідач Міністерство юстиції України позов не визнав, скористався процесуальним правом надання відзиву, свердужуючи, що діял в межах свох повноважень, у спосіб визначений законом, державна реєстрація залізничної колії за позивачем є грубим порушенням закону, відповідачем встановлено порушене право скаржника ТОВ «Абрис - Н» як співввласника цілісного майнового комплексу за адресою АДРЕСА_1, особи, зазначені у скарзі були повідомлені про її розгляд оголошення на офіційному веб-сайті МЮУ, відсутність осіб під час розгляду скарги не є перешкодою для розгляду скарги.

Представник відповідача ТОВ «Абрис - Н» в судовому засіданні позов не визнала, стверджуючи, що державна реєстрації права власності на залізничну колію позивачем суперечить вимогам закону.

Дослідивши матеріали справи, докази, на які сторони послались в обгрунтування своїх вимог та заперечень суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.03.2018 року між ТОВ «Нова Будова» та позивачем ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу Ѕ частини цілісного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 29.2 кв,м., який в цілому складається з: літ «А» - операторська, літ. «Б» - допоміжне, «І» - бетонозмішувальний вузол, «II» - фундамент від бетонозмішувальним вузлом, «III» місце під зберігання інертних матеріалів», «IV» - місце для замивання автобетонозмішувачів, «VII» вимощення, №2 - підземна галерея, №1 - приймальний пристрій інертних матеріалів; №3 - зовнішній похилий конвеєр, №4 - пристрій для розподілення, завантаження інертних матеріалів.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за №290.

Зазначене підтвержується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 117961394 від 21.03.2018 року.

Постановою господарського суду Одеської області від 24.05.2016 року у справі № 5017/2749/2012 ВАТ «Одеський ДБК» визнано банкрутом, відносно останнього відкрита ліквідаційна процедура.

12.12.2017 року ухвалою господарського суду Одеської області у вищевказаній справі до складу ліквідаційної маси банкрута включено нерухоме майно (споруда) - залізнична під`їзна колія при станції Одеса-Застава-1, яка примикає до неї стрілочним переводом № 142.

Ухвала набрала законної сили.

09.02.2018 року відбувся аукціон з продажу майна банкрута ВАТ «Одеський ДБК» - спірної залізничної під`їзної колії.

Переможцем визнаний позивач - ОСОБА_1

13.02.2018 року між ліквідатором ВАТ «Одеський ДБК» та ОСОБА_1 підписаний акт передання права власності на спірну колію.

23.04.2018 року між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» в особі ліквідатора арбітражного керуючого на підставі ухвали господарського суду Одеської області від 12.12.2017 у справі № 5017/2749/2012 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі- продажу спірної залізничної колії.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за №1872.

13.09.2019 року державним реєстратором ДП «Центр обслуговування громадян» Одеської області Чернавською І.В. за заявою ОСОБА_1 від 13.09.2019 року прийняте рішення про внесеня змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 48672793 розділу з реєстраційним номером 101 та додано до ЦМК тип складової частини: залізнична колія при станції Одеса-Заставна-1, яка примикає до неї стрілочним переводом № 142.

18.02.2020 року ТОВ «АБРИС-Н» звернулося до Міністерства юстиції України зі скаргою на дії державного реєстратора.

Підставою скарги товариство визначило порушення державним реєстратором Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку веденя державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141.

26.05.2020 року Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації встановлено, що державним реєстратором не належним чином встановлена відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, та не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційної дії, відмови в державній реєстрації прав, оскільки залізнична колія не підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

07.07.2020 року Наказом Міністерства юстиції України № 2392/5 рішення державного реєстратора ДП «Центр обслуговування громадян» Одеської області від 13.09.2019 № 48672793 - скасовано.

Так, згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону (ч.4 ст.3 Закону).

За п.п.1,2 ч.3 ст. 10 Закону державний реєстратор, зокрема, зобов*язаний встановити відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч.2 ст. 18 Закону).

Стаття 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» встановлює вимоги до документів, що подаються для державної реєстрації прав, частина 1 якої визначає, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За ч.4 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Частиною 1 статті 24 Закону встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо, зокрема, заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону.

Зі змісту договорів купівлі продажу частини цілісного майнового комплексу від.21.03.2018 року зареєстрованого в реєстрі під № 290 та залізничої колії від 23.04.2018 року зареєстрованого в реєстрі під №1872, вбачається, що спірна залізнича колія не входить до складу об*єктів Ѕ частин цілісного майнового комплексу, не є приналежністю головної речі або її складовою частиною.

Разом із тим, державна реєстрація речових прав на залізничні колії прямо заборонена законом та окремо виділена законодавцем в частині 4 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»

Враховуючи викладене, суд погоджується із доводами Міністерства юстиції України, що державним реєстратором не були належним чином перевірені документи на підтвердження законних підстав для проведення реєстраційної дії, залізнична колія не підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Вирішуючи спір в частині процедури, порядку прйняття оскаржуваного рішення суд враховує, що :

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Скарга в порядку частини 5 вищевказаної норми закону може бути подана будь-якою особою, яка вважає, що її права порушено.

Як вбачається зі скарги ТОВ «Абрис - Н» від 18.02.2020 року за формою та змістом вона містить усі необхідні реквізити, визначені ч.5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Документи на підтвердження факту порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором за вищевказаною нормою закону додаються скаржником до скарги за їх наявності.

Окрім того, за наявності надано скаржником договору купівлі продажу № 338 від 06.02.2019 року, за яким ТОВ «Абрис - Н» є співввлвсником частини цілісного майнового комплексу за адресою АДРЕСА_1 Міністертво юстиції України обгрунтовано прийняло до розгляду скаргу товариства як особи, яка вважала, що її право порушено.

Скасування рішення про державну реєстрацію прав відповідає ч.6 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.9 ст. 37 Закону порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Процедуру розгляду на час виниклих правовідноси визначає Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, затверджений постановою від 25 грудня 2015 р. № 1128.

За пунктом 10 Порядку для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

- телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

- засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Копії скарги у сфері державної реєстрації та доданих до неї документів надаються особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку (крім скаржника) в день розгляду Мін`юстом чи відповідним територіальним органом скарги у сфері державної реєстрації колегіально.

За відповідним клопотанням осіб, визначених в абзаці першому цього пункту, колегія відкладає розгляд скарги у сфері державної реєстрації на не більше ніж одну годину для забезпечення можливості ознайомлення таких осіб з відповідною скаргою та доданих до неї документів. Особи, визначені в абзаці першому цього пункту, мають право подавати письмові пояснення по суті скарги у сфері державної реєстрації, які обов`язково приймаються колегією до розгляду.

З листа ДП «Національні інформаційні системи» вбачається, що на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, який є публічним та відкритим було опублікувано оголошення про засідання Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації на 26.05.2020 року.

Так, суд погоджується із доводами ОСОБА_1 про те, що МЮУ не вжило заходів для його повідомлення про розгляд скарги, могло встановити відомості про позивача з матеріалів реєстраційної справи №101., а правова позицієя Вищого Адміністративного Суду України у постанові від 12.12.2017 року по справі № 826/1256/17про альтернативні дії суб`єкта розгляду скарги щодо вибору способу повідомлення зацікавлених осіб з урахуванням діючої редації Порядку № 1128 на час розгляду скарги не могла бути застосована цим відповідачем при розгляді скарги.

Процедура є гарантією, яка унеможливлює прийняття рішення суб`єктом владних повноважень із порушенням закону і прав громадянина.

Процедурні дефекти при прийнятті адміністративного акту, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків, проте не кожен дефект робить акт неправомірним.

Так, порушення процедури суб`єктом владних повноважень не повинно надавати можливості для громадянина уникнути законної відповідальності або для вчинння незаконних дій.

В процесі розгляду справи позивачем не надані жодні нові докази, які могли б бути враховані субєктом розгляду скарги при дотриманні ним порядку повідомлення позивача та які б спростували прийняте рішення.

Тих процедурних порушень при прийнятті наказу, що оскаржується, які могли б вплинути на кінцевий результат розгляду МЮУ питання про скасування рішення державного реєстратора з наданих позивачем доказів судом не встановлено.

Виходячи із практики ЕСПЛ скасування акту державного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості, а формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2020 року №2329/5 встановолені прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, відсутність законних підстав для його прийняття, можливість поновлення законних інтересів скаржника способом, визначеним ним у своїй скарзі, підстави для скасування наказу судом - відсутні.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси.

Суддя: С.В. Маркарова

Повний текст рішення виготовлений 22.07.2021 року08.07.21