ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/431/20Головуючий у 1-й інстанції Мочальська В.М.
Провадження № 22-ц/817/206/21 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Гірський Б. О., Бершадська Г. В.,

секретаря - Боднар Р.В.

з участю - представника відповідача адвоката Бойка П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кременецького районного суду від 26 жовтня 2020 року (головуючий суддя Мочальська В.М., повний текст ухвали складено 30 жовтня 2020 року) у справі № 601/431/20 за заявою ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 31000,50 грн шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 15000 грн. моральної шкоди, 2942,80 грн судового збору та 8408 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Кременецького районного суду від 17 березня 2020 року відкрито провадження у справі а ухвалою цього ж суду від 27 липня 2020 року у зв`язку з відмовою позивача від позову провадження в справі закрито.

14 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про стягнення з позивача ОСОБА_2 у його користь судові витрати на правничу допомогу адвоката Бойка П.В. сумі 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) грн. Свої вимоги обгрунтував тим, що ОСОБА_2 , зловживаючи правами позивача, звернувся до суду із завідомо безпідставним та не аргументованим позовом до нього, надав сумнівні докази з цього приводу, а після викриття його у цьому, відмовився від позову. Він був вимушений реагувати та захищати свої права, скориставшись правом на правову допомогу. Розмір витрат підтверджується договором про надання правової допомоги №13 від 20 березня 2020 року, додатком до договору від 20 березня 2020 року.

Ухвалою Кременецького районного суду від 26 жовтня 2020 року відмовлено ОСОБА_1 у стягненні судових витрат, пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 25000 грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що правовою підставою для задоволення його заяви є зловживання позивачем своїми процесуальними правами. Проте суд першої інстанції залишив поза увагою фактичні обставини справи, - що пред`явлений позов ОСОБА_2 був завідомо безпідставним та надуманим. Суд послався на правовий висновок Верховного Суду викладений в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/1б-ц, проте зазначена мотивація суду першої інстанції з посиланням на нього є безпідставна, оскільки у зазначеній справі йде мова не про відмову позивача від позову, а про залишення позивачем своїх позовних вимог без розгляду, що про своїй правовій природі має інші правові наслідки пред`явленого позову до відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін. Відзив мотивований тим, що відповідно до ч.5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, ОСОБА_1 згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, які саме необгрунтовані дії ним були здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв він, як позивач, недобросовісно та пред`явив необгрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний він позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів ОСОБА_1 ; чи були його дії, як позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Бойко П.В. апеляційну скаргу підтримав. Позивач ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у судове засідання не зявився, що згідно ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що у лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування 31000,50 грн. майнової та 15000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05 травня 2019 року ОСОБА_1 біля 19 год 30 хв в м. Почаїв по вул. Шевченка Кременецького району, керуючи скутером марки «Сузукі Летс», не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, здійснив зіткнення з автомобілем «Фора С-МАХ», д.н.з НОМЕР_1 під його керуванням, внаслідок чого його автомобіль був пошкоджений, йому завдано матеріальної та моральної шкоди. На підтвердження обставин у позовній заяві до позову додав копії постанови Кременецького районного суду Тернопільської області, копії листа-претензії, квитанція про оплату рекомендованого листа, акт виконаних робіт, довідка податкової, квитанції про сплату судового збору.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області 17 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 14 квітня 2020 року.

30 березня 2020 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на позов.

06 квітня 2020 року від позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив.

13 квітня 2020 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області 17 травня 2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11 червня 2020 року на 12 годину.

11 червня 2020 року розгляд справи було відкладено на 11 год. 16 липня 2020 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача ОСОБА_1 .

Протокольною ухвалою Кременецького районного суду від 16 липня 2020 року за участю представника позивача адвоката Остапчука П.І., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Бойка П.І. розгляд справи було відкладено на 14 год. 27 липня 2020 року за клопотанням представника позивача адвоката Остапчука П.І.

23 липня 2020 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про закриття провадження в справі у зв`язку з його відмовою від позову.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 27 липня 2020 року провадження в справі закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факт звернення позивача в суд із завідомо безпідставним та не аргументованим позовом до нього, надання ним сумнівних доказів, тобто зловживання ОСОБА_2 правами позивача.

З таким висновком суду слід погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу ст. 133 ЦПК України (п. 1 ч. 3).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України).

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Необхідною умовою для застосування частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду є доведення факту вчинення позивачем (заявником) необґрунтованих дій. Під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача. Відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивачем були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 4 ЦПК України. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому ст. 44 ЦПК України

З врахуванням зазначених норм права, встановлених обставин у справі, зокрема, що заява ОСОБА_1 , не містить конкретних посилань на необґрунтованість дій позивача ОСОБА_2 та докази такої необґрунтованості, суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні заяви про стягнення 25000 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи в апеляційній скарзі про доведеність відповідачем необгрунтованості дій позивача а відтак підставність вимоги про стягнення 25000 грн., оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами та ґрунтуються на припущеннях.

Не заслуговують на увагу також твердження у скарзі про те, що суд безпідставно послався на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/1б-ц, так як у ньому йдеться не про відмову позивача від позову, а про залишення позивачем своїх позовних вимог без розгляду, що про своїй правовій природі має інші правові наслідки пред`явленого позову до відповідача, виходячи з наступного.

Встановлено, що у частині 5 ст. 142 ЦПК України зазначено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Отже дана правова норма поширюється як на закриття провадження у справі так і на залишення позову без розгляду, а тому не має підстав вважати, що правовий висновок Верховного Суду не поширюється на виниклі у даній справі відносини.

Ухвала суду є законною, обгрунтованою, підстав її скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кременецького районного суду від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року.

Головуючий

Судді