Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 березня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі Секереш О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 червня 2017 року по вул. Мукачівська, 6, в м. Ужгород відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «БМВ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Мерседес» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Позивач вказує, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху , за що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 30.08.2017 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Серед іншого, судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 після скоєння ДТП залишив місце пригоди до якої був причетний , чим порушив вимоги п. 2.10 а ПДР України.

Внаслідок даної пригоди власнику автомобіля марки «Мерседес» завдано матеріальний збиток у розмірі 63 145,93 грн.

Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СГ ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4924705 від 11.11.2016р.

Враховуючи наявність полісу водій пошкодженого автомобіля марки «Мерседес» д.н НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП та про виплату страхового відшкодування.

В зв`язку із зазначеним позивачем складено розрахунок суми страхового відшкодування і страховий акт по справі Р0914/06844/29/2017/53 на суму 35425,27 грн.

15.08.2017 року позивачем здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого ОСОБА_2 в розмірі 35425,27 грн.

Посилаючись на викладені обставини, на приписи п. 38.1.1 ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1191 ЦК України, позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 35425,27 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

12.04.2019 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадення в справі, прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін .

В судове засідання представник позивача не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Надав суду клопотання, відповідно до якого позовну заяву підтримує, просить її задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи та письмових заперечень до суду не надходило. Відзив до суду не надходив.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

08 липня 2019 року представник позивача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі.

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

23.04.2018 року ухвалою суді Ужгородського міськрайонного суду К.К. Бенца було прийнято справу № 308/12942/17 до свого повадження.

12.04.2019 р. ухвалою Ужгородського міськрайонного суду було відкрите провадження за даною позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження та призначеного судове засідання.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, перевіривши їх доводи наявними в справі доказами, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або , крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5. даної статті передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи , а ч.6 що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власноїініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Судом встановлено що, 18.06.2017 року близько 22 год. 30 хв. в м. Ужгороді по вул. Мукачівська, біля буд. № 6 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «БМВ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Мерседес» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження і завдано матеріальних збитків. Після чого ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 2.10а ПДР, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце події.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.08.2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. ст. 124 , 122-4 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с.7-8).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі наведеного, суд вважає, що вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена та повністю доведена судовим рішенням і в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України доведення не потребує.

Вищевказане ДТП, як стверджує позивач, призвело до завдання транспортному засобу марки «Мерседес» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , механічних пошкоджень.

Відповідно до ремонтної калькуляції № 06844-29 від 11.07.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Мерседес» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП, складає 63 145,93 грн. (а.с.9-10).

Відповідно до заяви про страхове відшкодування, страхового акту №16068Р/29/2017 від 02.08.2017 року розмір страхового відшкодування становить 35 425,27 грн. (а.с. 11, 17-18).

Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СГ ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4924705 від 11.11.2016р., терміном дії до 11.11.2017 року включно ( а.с. 4)

Згідно платіжного доручення № 31291 від 15.08.2017 року АТ СГ ТАС перерахувало ОСОБА_2 згідно полісу №АК/4924705 від 11.11.2016р. страхове відшкодування в сумі 35 425,27 грн. (а.с.19).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Предметом доказування є вчинення відповідачем певних дій, які призвели до заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Статтею 980 ЦК України визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до підпункту «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспорту пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Статтею 1191 ЦК України та п.38.1.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Враховуючи наведене та положення частини 6 ст. 82 ЦПК України суд дійшов висновку про те, що здійснивши виплату страхового відшкодування, позивач набув права зворотньої вимоги (регресу) до відповідача, та обгрунтовано дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння пригоди була застрахована ПрАТ «СГ ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4924705 від 11.11.2016р., ПрАТ «СГ ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, а відтак позивач набув права зворотньої вимоги (регресу) до відповідача .

З урахуванням викладеного позовні вимоги ПрАТ «СГ ТАС» до ОСОБА_1

про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 35 425, 27 гривень підлягають задоволенню .

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України,№ 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Отже, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10,12, 235, 258, 263 -265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ч.1 ст. 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування- задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (), в порядку регресу суму витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в розмірі 35 425 (тридцять п"ять тисяч чотириста двадцять п`ять) гривень 27 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (), суму сплаченого судового збору у розмірі - 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» ( р/р № НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ, МФО 380805);

Відповідач ОСОБА_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 ).

Дата складання повного тексту рішення суду 23.03.2021 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца