Справа № 333/5443/20
Провадження № 2/333/556/21
У Х В А Л А

Іменем України

27 липня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Джос І.Ю.,

представника позивача Рекотової О.П. ,

представників відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, заяву відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Дмитрієвої Марії Михайлівни по цивільній справі за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за оплату житлово - комунальних послуг.

У судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 оголошено письмовій відвід ОСОБА_3 судді Дмитрієвої М.М.

В обґрунтування заяви зазначено наступне.

Відповідач зазначає, що ухвала про відкриття провадження у цій справі є незаконною та не обґрунтованою та такою, що прийнята з порушенням конституційних прав людини. Також вважає, що відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист. Вважає, що у справі відбувається пряма дискримінація людини. Також відповідач зазначає, що у нього є сумніви в неупередженості та об`єктивності судді Дмитрієвої М.М.

Представниками відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 підтримано вказану заяву про відвід судді Дмитрієвій М.М.

Вирішуючи указану заяву, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вивчивши доводи, викладені в заяві про відвід судді, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про його необґрунтованість.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Газета Україна-центр» проти України», Європейський суд вказав, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (пункти 28-32).

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду.

Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK). Крім того, згідно з принципом, який є стабільним та викладений в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду та суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Однак, заява позивача не свідчить про реальні та суб`єктивні підстави, які вказують на упередженість судді Дмитрієвої М.М., оскільки викладені в заяві про відвід судді доводи відповідача зводяться до його непогодження з процесуальними рішеннями суду.

Суд звертає увагу на приписи ч. 4 ст. 36 ЦПК України, якою визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Крім того, згідно з постановою Пленуму ВГС від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції», не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення, не підтверджені належними і допустимими доказами.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктом 7 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено право суду зупинити провадження до вирішення питання про відвід.

Водночас, суд не вважає за доцільне зупинення провадження у даній справі, позаяк частиною сьомою статті 40 ЦПК України установлено дводенний строк для розгляду питання про відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 252, ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати заявлений відповідачем ОСОБА_3 відвід головуючого судді Дмитрієвої Марії Михайлівни необґрунтованим.

Передати заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України)

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 липня 2021 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва