УХВАЛА

24 березня 2021 р. Справа № 414/599/21

Провадження № 6/414/9/2021

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Нагорянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області подання приватного виконавця Виконавчого округу Луганської області Міністерства юстиції України Лиманського Владислава Юрійовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець Виконавчого округу Луганської області Міністерства юстиції України Лиманський В.Ю. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника ОСОБА_1 , а саме трикімнатної квартири загальною площею 48,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою її опису та арешту, огляду вказаного майна та фотофіксації її стану.

В обґрунтування подання зазначається, що на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Луганської області Міністерства юстиції України Лиманського В.Ю. перебуває зведене виконавче провадження № 64474845 з виконання наказу Господарського суду Луганської області № 4/21/2011 від 25.03.2011 та наказу Господарського суду Луганської області № 4/23/2011 від 27.04.2011 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитом.

19.02.2021 приватним виконавцем з метою перевірки майнового стану боржника та вчинення виконавчих дій щодо опису та арешту нерухомого майна, яке належить боржнику, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , був здійснений виїзд за вказаною адресою. Проте під час проведення виконавчих дій невстановленою особою (чоловіком) повідомлено виконавцю про відмову у доступі до квартири з метою її огляду, фотофіксації її стану, здійснення арешту та опису, а також виявлення іншого рухомого майна боржника, що може зберігатися у квартирі, тому виконати вказані дії приватному виконавцю не вдалося.

Крім того, 19.02.2021 приватним виконавцем також було здійснено виїзд до належної боржнику будівлі борошномельного виробництва за адресою: АДРЕСА_2 та виявлено, що вказане нерухоме майно знищене, на його місці знаходяться дві опорні балки, залишки будівельних матеріалів та будівельне сміття.

Разом із тим, передумовою примусової реалізації зазначеної квартири на прилюдних торгах є її опис та арешт, визначення її вартості для подальшої примусової реалізації, що потребує особистого огляду об`єкта оцінки для складання звіту про оцінку нерухомого майна, проведення якої без такого огляду, на думку приватного виконавця, впливає на обґрунтованість розрахунку вартості об`єкта, у той час як оглянути належне боржнику майно неможливо у зв`язку із протидією з його боку.

Приватний виконавець Виконавчого округу Луганської області Міністерства юстиції України Лиманський В.Ю. у судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу за його відсутності у зв`язку із тим, що особисто з`явитися до суду він не має можливості через заплановані виконавчі дії, які провадяться у Харківській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Розглянувши подання та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця Виконавчого округу Луганської області Міністерства юстиції України Лиманського В.Ю. перебуває зведене виконавче провадження № 64474845 з виконання: 1) наказу Господарського суду Луганської області № 4/21/2011 від 25.03.2011 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитом у загальному розмірі 1325020,05 грн, а також державного мита у розмірі 13250,20 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 236 грн; 2) наказу Господарського суду Луганської області № 4/23/2011 від 27.04.2011 про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за кредитом у загальному розмірі 872224,93 грн, а також стягнення державного мита у розмірі 8722,24 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 236 грн (а.с. 6, 7).

19.02.2021 з метою перевірки майнового стану боржника та вчинення виконавчих дій щодо опису та арешту нерухомого майна, яке належить боржнику, а саме будівлі борошномельного виробництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , приватним виконавцем було здійснено виїзд за вказаною адресою. Під час проведення виконавчих дій було виявлено, що зазначене нерухоме майно знищене, а на місці його знаходження розташовані дві опорні балки будівлі, залишки будівельних матеріалів та будівельне сміття. Про викладені обставини приватним виконавцем в присутності двох понятих був складений акт про перешкоджання вчинення виконавчих дій від 19.02.2021 (а.с. 11).

Також 19.02.2021 з метою перевірки майнового стану боржника та вчинення виконавчих дій щодо опису та арешту нерухомого майна, яке належить боржнику, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , приватним виконавцем було здійснено виїзд за вказаною адресою. Під час проведення виконавчих дій невстановленою особою було повідомлено приватному виконавцю про відмову у доступі до квартири, що унеможливило здійснити огляд квартири, фотофіксацію її стану, здійснити арешт, опис та виявлення іншого рухомого майна боржника, яке може зберігатися у вказаній квартирі. Про викладені обставини приватним виконавцем в присутності двох понятих був складений акт про перешкоджання вчинення виконавчих дій від 19.02.2021 (а.с. 12).

Виконавчими діями також було встановлено, що будь-яких транспортних засобів за ОСОБА_1 не зареєстровано, боржник отримує пенсію у Броварському об`єднаному управлінні ПФУ в розмірі 1769 грн на місяць, кошти на його рахунках відсутні (а.с. 9, 10).

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 Цивільного кодексу України передбачено право на недоторканність житла.

Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст.311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік обов`язків і прав виконавців, зокрема п. 4 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Крім того, законом передбачено, що рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний чи приватний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла, проте це не дало результатів.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування необхідності надання дозволу на примусовий вхід до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , приватним виконавцем зазначається про наявність на виконанні судових наказів Господарського суду Луганської області, на підставі яких заведено зведене виконавче провадження № 64345142

Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Разом із цим, суд зазначає що приватним виконавцем до подання не додано жодного доказу на підтвердження факту обізнаності ОСОБА_1 про наявність відкритого зведеного виконавчого провадження стосовно нього, отримання боржником постанов приватного виконавця про відкриття відповідних виконавчих проваджень, та відповідно свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за виконавчим документом, оскільки наданими документами не підтверджується те, що боржник отримував документи, що надсилалися на його адресу державним виконавцем, або ж ознайомлювався з ними будь-яким іншим чином. З наданих суду матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник був обізнаний про вчинення приватним виконавцем дій та заходів, спрямованих на стягнення з нього заборгованості за судовими наказами.

Також суд бере до уваги і те, що в силу положень п.п. 12, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» право звернутись до суду із поданням щодо примусового проникнення до житла чи іншого володіння фізичної або іншої особи, надано виконавцю виключно щодо житла чи іншого володіння боржника або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Проте до подання не додано жодних доказів на підтвердження того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , дозвіл на примусове проникнення до якої приватний виконавець просить надати суд, належить саме боржнику.

Крім того, у своєму поданні виконавець зазначає, що у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, на яке можна звернути стягнення, крім квартири, яка перебуває в іпотеці у АТ «Перший Український Міжнародний Банк», тобто у стягувача в даному виконавчому провадженні. Водночас відповідної інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек на підтвердження цих обставин до подання не додається.

Також з матеріалів подання не вбачається можливим встановити, чи був вказаний договір іпотеки укладений саме для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, заборгованість за яким є предметом стягнення. Так само до подання не додаються докази того, що виконавцем вчиняються дії, спрямовані на реалізацію іпотечного майна у порядку, встановленому чинним законодавством.

Більше того, як вбачається з п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003, на який посилається у своєму поданні сам приватний виконавець, особистий огляд об`єкта оцінки не є обов`язковим для складання звіту про оцінку майна, що є основною метою (як про це зазначається у поданні) примусового проникнення приватного виконавця до житла боржника.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість подання приватного виконавця, а тому вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 258-261, 263, 439 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця Виконавчого округу Луганської області Міністерства юстиції України Лиманського Владислава Юрійовича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів із дня складання цієї ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя І.Г. Безкровний