ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4756/17
провадження № 2/753/3426/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецька О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача Сотничек О.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Комунальної організації «Київмедспецтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року Комунальне організація «Київмедспецтранс» звернулась до суду з позовом до відповідачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18.12.2015 року в м. Києві на перехресті вул. Єрмака та вул. Куренівської сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який перед виїздом не перевірив і не забезпечив комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, і при повороті праворуч відкрилось кріплення лапи, яке висунулось та пошкодило автомобіль «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить КО «Київмедспецтранс». Вина водія, ОСОБА_1 в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2016 року. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є КО «Київмедспецтранс». Відповідно до звіту №9496 складеного 23.12.2015 р. ФОП ОСОБА_3 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП складає 101 620 грн. 47 коп. Згідно із нарядом-замовлення №01/03/16 складеного 02.03.2016 р., Головною ремонтною майстернею КО «Київмедспецтранс» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 81 723 грн. 64 коп.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована, згідно із полісом АІ 5605462 у ПрАТ «СК «Україна», ліцензію якої на провадження страхової діяльності було анульовано, у зв`язку із чим МТСБУ виплатило позивачу відшкодування в сумі 50 000 грн.

Оскільки розмір заподіяних збитків перевищує сплачену МТСБУ суму відшкодування, позивач звернувся до суду з даним позов та, уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка складає 31 723 грн. 64 коп., а також витрати по сплаті судового збору та на оплату професійної правничої допомоги.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 04.04.2017 р. відкрито провадження у даній справі.

У зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_4 , 10.09.2020 р., у встановленому ЦПК України порядку справу передано у провадження судді Лужецької О.Р.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Лужецької О.Р. від 11.09.2020 р. справу прийнято до свого провадження та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.09.2018 р. представник відповідача ОСОБА_2 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що завдана позивачу шкода повинна відшкодовуватись винуватцем ДТП - ОСОБА_1 , у зв`язку із чим та просив відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 .

В судовому засіданні, призначеному на 15.03.2021 р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання, призначене на 15.03.2021 р. не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили.

Представники третіх осіб в судове засідання, призначене на 15.03.2021 р. не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення представника МТСБУ, в яких останній просить розглядати справу без його участі.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.12.2015 року в м. Києві на перехресті вул. Єрмака та вул. Куренівської сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який перед виїздом не перевірив і не забезпечив комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу, і при повороті праворуч відкрилось кріплення лапи, яке висунулось та пошкодило автомобіль «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить Комунальній організації «Київмедспецтранс».

З матеріалів справи вбачається, що до настання ДТП ОСОБА_2 надав належний йому автомобіль «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 у користування ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2016 року, водія автомобіля «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.14)

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП є підтвердженою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є Комунальна організація «Київмедспецтранс».

Відповідно до звіту №9496 складеного 23.12.2015 р. ФОП ОСОБА_3 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП складає 101 620 грн. 47 коп. (а.с.24-27)

Згідно із нарядом-замовлення №01/03/16 складеного 02.03.2016 р., Головною ремонтною майстернею КО «Київмедспецтранс» вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot Boxer», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 81 723 грн. 64 коп. (а.с.48)

Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП за шкоду заподіяну здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Україна», згідно із полісом АІ 5605462.

Встановлено, що за полісом АІ 5605462 (ПрАТ «СК «Україна»), МТСБУ здійснило виплату відшкодування на користь КО «Київмедспецтранс» в розмірі 50 000 грн., що підтверджується копією виписки з рахунку КО «Київмедспецтранс» від 13.01.2021 р.

Разом з тим, як було встановлено судом, ОСОБА_2 надав належний йому автомобільний кран «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 у користування ОСОБА_1 , у зв`язку із чим останній 18.05.2015 р. керував даним транспортним засобом.

Відповідно до п.2.12 «а» ПДР України власник транспортного засобу має право довіряти в установленому порядку розпорядження транспортним засобом іншій особі.

Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду 18.06.2007 р. N 132 затверджено Правила будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів (далі - Правила, чинні на момент виникнення спірних відносин), якими встановлено вимоги до будови, виготовлення, установлення, монтажу, демонтажу, налагодження, експлуатації, ремонту, реконструкції та модернізації вантажопідіймальних кранів і машин, їх складових частин, а також вантажозахоплювальних органів, пристроїв, тари та колисок.

Відповідно до п. 1.2 дія Правил поширюється на вантажопідіймальні крани всіх типів.

Згідно з пп. 2.1.1, 2.1.21 Правил вантажопідіймальний кран - машина циклічної дії, призначена для підіймання та переміщення в просторі вантажу, підвішеного за допомогою гака чи втримуваного іншим вантажозахоплювальним органом. Кран-маніпулятор - кран стрілового типу, установлений на транспортному засобі (самохідне шасі, причіп, залізничний спеціальний рухомий склад тощо) або спеціальній основі та призначений для навантаження і розвантаження транспортних засобів.

Пунктом 7.4.8. Правил визначено, що керування автомобільним краном може бути доручене водію після навчання його за програмою підготовки машиністів автомобільних кранів.

На момент виникнення спірних відносин був чинний наказ Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 25 вересня 1995 року N 135, яким затверджено Типову інструкцію з безпечного ведення робіт для кранівників (машиністів) стрілових самохідних (автомобільних, гусеничних, залізничних, пневмоколісних) кранів (далі - Інструкція), яка розроблена на основі Правил.

Відповідно до п.1.2 Інструкції, для керування та обслуговування стрілових самохідних кранів суб`єкт господарювання зобов`язаний призначити кранівників, які мають посвідчення на право керування краном даного типу. Керування автомобільним краном може бути доручено шоферу після його навчання та атестації в кваліфікаційній комісії. Навчання та атестація зазначених осіб проводиться в порядку, встановленому Правилами.

Пунктом 2.1 Інструкції визначено, що перед тим як стати до роботи, кранівник пересвідчується у справності всіх механізмів, металоконструкцій та інших частин крана, а також у стані грунту або залізничної колії на місці наступної роботи крана. Для цього кранівник, зокрема, повинен: Оглянути механізми крана, їх кріплення і гальма, а також ходову частину, тягові і буферні пристрої; Перевірити справність додаткових опор (висувних балок, домкратів), стабілізаторів.

Згідно з п.1.10 Інструкції перед допуском до роботи кранівників та їх помічників проводиться перевірка знань Правил, інструкцій для стропальників, інструкцій заводів-виробників з експлуатації вантажопідіймальних кранів, інших нормативно-правових актів з охорони праці та нормативних документів у порядку, встановленому Типовим положенням про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженим наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 N 15 "Про затвердження Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою"

Разом з тим, належних доказів, того, що ОСОБА_1 мав посвідчення на право керування краном даного типу, пройшов відповідне навчання та атестацію в кваліфікаційній комісії відповідачами не подано,та не встановлено судом в ході розгляду справи.

Таким чином, ОСОБА_2 , порушуючи вимоги законодавства про порядок експлуатації вантажопідіймальних кранів і машин, допустив до керування автомобільним краном ОСОБА_1 , який, не маючи на це відповідного права, взяв у користування даний автомобільний кран.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП є підтвердженою, суд дійшов висновку, що спільні дії ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо порушення вимоги законодавства про порядок експлуатації вантажопідіймальних кранів і машин призвели до настання вказаної ДТП.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає солідарному стягненню сума вартості матеріальної шкоди, що складає різницю між фактичним розміром шкоди і частково сплаченим відшкодуванням, а саме 31 723 грн. 64 коп. (81 723 грн. 64 коп. - 50 000 грн. = 31 723 грн. 64 коп.)

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, у зв`язку із чим позов слід задовольнити.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного.

Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 138 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копії договору про надання професійної правничої допомоги №88К від 15.02.2019 р., укладений між КО «Київмедспецтранс» та адвокатаом Андрушком І.П., Акту приймання-передавання наданих послуг від 10.12.2019 р. до договору про надання професійної правничої допомоги №88К від 15.02.2019 р., копію платіжного доручення №4345 від 11.12.2019 р. на суму 6 000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач довів належними доказами, що поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 грн., у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідачів.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 268, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Комунальної організації «Київмедспецтранс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна», Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальних збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (відомості про дату народження відсутні, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 )на користь Комунальної організації «Київмедспецтранс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 25) матеріальну шкоду в розмірі 31 723 грн. 64 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Комунальної організації «Київмедспецтранс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 25) судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 800 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 (відомості про дату народження відсутні, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунальної організації «Київмедспецтранс» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 25) судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 800 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА