Головуючий суду 1 інстанції - Іванова О.М.
Доповідач -Луганська В.М.
Справа № 419/2737/16-ц
Провадження № 22-ц/810/76/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Карташова О.Ю.

за участю секретаря: Сириці Є.І.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 13 листопада 2020 року, ухвалене судом у складі судді Іванової О.М.

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 13 жовтня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 липня 2016 року має заборгованість у сумі 33874,03 грн, яка складається з: 5811,20 грн заборгованість за кредитом; 23673,59 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 2300,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи: 500,00 грн фіксована частина; 1589,24 грн процентна складова.

У зв`язку з викладеним, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 13 жовтня 2010 року у сумі 33874,03 грн.

Заочним рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 13 жовтня 2010 року у сумі 29484,79 грн.

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з заявою про перегляд заочного рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 02 березня 2020 року скасовано заочне рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 25 листопада 2016 року та призначено справу до розгляду.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 13 листопада 2020 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.10.2010 року, яка складається з непогашеного тіла кредиту у розмірі 5811,20 грн та судовий збір в сумі 236,40 грн

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить суд скасувати рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача процентів, пені, комісії та штрафів за вказаним договором та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

Позивачем надана до суду копія заяви від 13.10.2010 року, у якій вказано: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії заяви чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про оформлення договору та особистим підписом засвідчив, що ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, які були наданійому у письмовому вигляді та зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Банку .

Відповідачем, при укладенні договору, особисто підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Також, у вказаній довідці зазначено, що з фінансовими умовами надання платіжної карти Кредитка Універсальна, 30 днів пільгового періоду та прикладами розрахунку сум плати за використання кредитних коштів ознайомлений.

Суд порушив порядок, встановлений для вирішення питання, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, які випливають з кредитного договору, не перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором та довідку про умови кредитування, підписану Відповідачем особисто.

В судове засідання представник АТ КБ «Приватбанк» не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. На адресу апеляційного суду надійшла заява від скаржника про розгляд справи за відсутністю представника скаржника.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав та вважає, що відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом; заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів.

Рішення суду в частині задоволеної вимоги про стягнення тіла кредиту не оскаржується учасниками справи, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в частині відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом; заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника від 13 жовтня 2010 року не зазначена процентна ставка, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані позивачем до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, зокрема у зазначеному банком розмірі і порядку їх нарахування. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які надані позивачем, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину укладеного між сторонами кредитного договору шляхом підписання анкети-заяви.

У даній заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розмірі, а також комісії.

Тому, суд першої інстанції, беручи до уваги зазначені вище обставини справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 23673, 598 грн, пені та комісії в сумі 2300 грн, штрафів 500,00 грн (фіксована частина) та 1589, 24 грн ( процентна складова)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, оскільки він відповідає встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2010 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Звертаючись до суду із позовом банк просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 33874, 034 грн, яка складається з: 5811, 20 грн заборгованість за тілом кредиту, 23673, 59 грн заборгованість за процентам за користування кредитом, 23000, 00 грн пені та комісії, 500 грн штраф (фіксована частина), 1589, 24 грн штраф (процентна складова).

З виписки по рахунку коштів за договором № б/н від 13 жовтня 2010 року вбачається, що ОСОБА_1 здійснював операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так і розраховувався за придбанні товари.

До позовної заяви позивачем додано копію документа, який за своєю формою і змістом є анкетою-заявою, та підписаний ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості за договором від 13 жовтня 2010 року, копію Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», копію витягу з Умов та правил надання банківських послуг, Довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, яка не містить підпису відповідача.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем надавались: виписка про рух коштів, довідка про видану картку зі строком дії до червня 2014 року.

При цьому, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не підписані ОСОБА_1 , матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування.

Колегія суддів вважає, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, мови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, не можуть бути застосовані до правовідносин сторін, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» період-з часу виникнення спірних правовідносин (13 жовтня 2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві погодженої домовленості сторін про сплату процентів, пені, комісії, штрафів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог положень ЦПК України вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованість по процентам за користування кредитом, пені, комісії, штрафів.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, позивачем як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і при зверненні із апеляційною скаргою, не зважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не було надано суду доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про погодження сторонами умов договору про встановлення розміру процентів за користування кредитом, комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 18 березня 2021 року не прийнято до розгляду довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» з підписом відповідача, оскільки гарантіями реалізації принципу змагальності є відповідальність за неподання доказів до суду.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України визначено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частиною 3 статті 367 ЦПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем не викладені обставини та не надано докази неможливості подання до суду першої інстанції у визначений цивільним процесуальним законодавством строк з поважних причин розгляду довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» з підписом відповідача, яка містить умови сплати відсотків, порядок нарахування пені та сплати штрафів комісії.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 27 жовтня 2020 року у АТ КБ «Приватбанк» було витребувано: копію кредитного договору і всіх додатків до нього про відкриття та обслуговування рахунку, який було відкрито ОСОБА_1 (картка «Універсальна 55 днів пільгового періоду), письмові документи про умови кредитування, які були погоджені сторонами, про суму кредиту, відсоткової ставки, фото відповідача з кредитною карткою, виписку пор рахунку коштів (а.с.176).

На виконання ухвали суду про витребування доказів, позивачем до суду були надані: виписка по рахунку, довідка про строк дії картки, фото відповідача з карткою, довідка про зміну умов кредитування, анкету заяву, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, без підпису ОСОБА_1 (а.с.179-190).

Тобто, позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів того, що сторони погодили умови кредитування щодо сплати відсотків за користуванням у розмірі 3, порядок нарахування пені за невчасне погашення заборгованості, сплати комісії штрафів.

Як зазначалося вище, до позовної заяви, позивачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, з підписом ОСОБА_1 не була додана так і не була надана позивачем за вимогою суду на виконання ухвали суду про витребування доказів.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом, пенею і комісією, та штрафами, оскільки Витяг з Тарифів та правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору від 13 жовтня 2010 року.

Не заслуговує на увагу довід апеляційної скарги про необхідність взяття до уваги практики Верховного Суду у справах про стягнення кредитної заборгованості, оскільки наведені постанови Верховного Суду є судовими рішеннями у конкретних справах з відмінними фактичними обставинами та є результатом перегляду судових рішень за певними доводами касаційних скарг.

При цьому, обов`язковими при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України є лише висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який врахувавши правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду викладену у справі від 03 липня 2019 року № 342/180/17, відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами, пенею і комісією, та штрафами, оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт і Умови та правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору від 13 жовтня 2010 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи в частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 13 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови 22 березня 2021 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов