Справа № 588/1885/20
№ провадження 2/588/85/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Щербаченко М.В.,

за участю секретарів судових засідань Бабкової Я.О., Безкоровайної А.С., Горлянд С.В.,

учасників процесу - позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

відповідачки за первісним позовом та позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 (у режимі відеконференції) та її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

У С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача за первісним позовом

Позивачі за первісним позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_1 у грудні 2020 року звернулися до суду, мотивуючи свої вимоги тим, що вони як подружжя у 1990 році придбали собі будинок під дачу у АДРЕСА_1 . Поряд з їхнім будинком у 1992 році було побудовано будинок АДРЕСА_2 .

У березні 2008 року до них звернувся місцевий мешканець ОСОБА_9 , який працював лісником, та попросив приглядати за цим будинком та передав позивачам ключі від цього будинку та допоміжних споруд та приміщень. На той час у ОСОБА_9 тяжко хворіла дружина і він не мав змоги доглядати за будинком. Цей будинок був у занедбаному стані, до нього неодноразово проникали крадії. ОСОБА_9 дозволив позивачам користуватися цим будинком та слідкувати за його станом.

Оскільки вказаний будинок знаходився поряд з їхнім вони фактично об`єднали два домоволодіння та стали постійно проживати у будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 та ОСОБА_1 у позовній заяві стверджували, що постійно мешкають у селі Кам`янка і зрідка виїжджають до міста Харкова у разі негайної потреби.

Оскільки будинок був у непридатному для житла стані позивачі зробити у ньому ремонт, а саме: відремонтували фасад будинку, почистили колодязь, зробили ремонт даху, внутрішній ремонт кімнат та санвузла, зробили новий водопровід, встановили новий паркан з металевої сітки довжиною 60 метрів, встановили металеві ворота, замінили електропроводку. Жодна інша особа не доглядала за спірним нерухомим майном.

Увесь час позивачі вважали, що власником будинку є ОСОБА_9 , який у 2017 році помер. Після цього ніхто не заявляв, що є власником (спадкоємцем) цього будинку.

У грудні 2019 року під час ремонту у будинку позивачі знайшли свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_3 від 23 квітня 2001 року, видане виконкомом Кам`янської сільської ради народних депутатів.

У листопаді 2020 року позивачі дізнались у комунальному підприємстві Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт», що власником будинку АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 .

Однак ОСОБА_3 з 2003 року ОСОБА_8 та ОСОБА_1 жодного разу не бачили і не знають де вона постійно мешкає. За весь час з 2008 року, коли вони почали постійно користуватися будинком, до теперішнього часу вона жодного разу не приїздила та не цікавилась будинком та його станом. Ні відповідачка, ні її родина, ні друзі не зв`язувались з ОСОБА_8 та ОСОБА_1 не зв`язувались з приводу звільнення будинку або повідомлення про його власника.

Позивачі вважають, що мають достатньо підстав для визнання права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю, яким вони з березня 2008 року відкрито, безперервно і добросовісно володіють.

Посилаючись на указані обставини, позивачі просять суд визнати за ОСОБА_8 та ОСОБА_1 за набувальною давністю право спільної сумісної власності на житловий будинок садибного типу №9, літ А-1, загальною площею 148,1 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м., з надвірними спорудами: ганок літ.а, сарай-гараж літ.Б, ворота літ.№1, огорожа літ. АДРЕСА_1 .

Стислий виклад позиції відповідача за первісним позовом

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та її представник адвокат Сумцов Є.С. проти первісного позову заперечили просили відмовити у його задоволенні.

ОСОБА_3 у судовому засіданні та її представник ОСОБА_4 у відзиві в обґрунтування заперечень проти позову посилались на те, що відповідачка за первісним позовом ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . У жовтні 1990 року ОСОБА_3 та її родиною було придбано земельну ділянку з житловим будинком за вказаною адресою. Придбання зазначеного домоволодіння було обумовлено тим, що син відповідача мав специфічне захворювання неінфекційний паротит. Захворювання виявлялося через неконтрольоване запалення слинних залоз. Протікало дуже важко з високою температурою (до 40 градусів) і неможливістю нормально вживати їжу. Лікарі рекомендували змінити місце проживання дитини. Тому на сімейній раді було прийнято рішення, що ОСОБА_3 разом з дитиною змінить місце проживання з м. Москва на екологічно чистий регіон. Було обрано с.Кам`янку в Тростянецькому районі Сумської області через те, що друзі родини ОСОБА_10 (дві московські сім`ї) мали будинки в цьому селі. Родина відповідача вирішила придбати земельну ділянку, розташовану якнайближче до лісу.

Будинок на придбаній земельній ділянці був старим і через рік після придбання він зруйнувався - обвалилися несучі балки. Родина відповідача була до цього готова і тому вони одразу розпочали будівельні роботи. Всі будівлі, які були на території домоволодіння на момент придбання в 1992 році були повністю знесені. Існуючі нині будівлі були відбудовані заново, а саме будівництво відбувалося в різні роки. Проект готувала відповідач з урахуванням особливостей місцевого клімату. В 1993 році було збудовано господарський блок. Це комбінована будівля, яка включає гараж на 1 місце для авто, господарське приміщення (літня кухня), господарську будівлю (комору для зберігання господарського інвентаря), душове приміщення та туалет. Всі приміщення були в одній будівлі і під одним дахом.

В 1994-1996 роках було збудовано новий будинок та облаштовано водяне опалення, каналізація, гаряче і холодне водопостачання. Облаштування будинку всім необхідним було здійснено за кошти родини ОСОБА_3 та має всі умови для проживання в ньому.

Проживання ОСОБА_3 та її рідних в Україні завжди було сезонним. 6-7 місяців в Україні, а в інший час родина ОСОБА_10 проживала в Москві. Регулярно приїздили до України до 2006 року. В період з 2006 року до 2012 року в належному родині ОСОБА_10 будинку проживали їхні друзі з ОСОБА_11 . У вказаний період сплачувалися всі податки та комунальні послуги. Починаючи з 2012 року в будинку ніхто не проживав.

На час відсутності в с. Кам`янка ОСОБА_3 надавалася допомога добре знайомим її родині ОСОБА_12 , якому передано було ключі від домоволодіння. Крім того, ОСОБА_3 та її чоловік часто зверталися за допомогою щодо утримання домоволодіння до знайомих, які товаришували з їхніми друзями з Москви.

Твердження позивачів про те, що їм не було відомо до останнього часу, що власником спірного будинку є ОСОБА_3 , а також, що ОСОБА_12 розпорядився цим будником та надав дозвіл на користування ним родині ОСОБА_13 , не відповідають дійсності.

Жодних домовленостей на предмет володіння, користування чи утримання спірного домоволодіння з родиною ОСОБА_13 відповідач не мала. ОСОБА_1 одного разу звертався до відповідача з проханням продати будинок. ОСОБА_3 та її чоловік відповіли йому, що продавати будинок не планують. В ході судового розгляду справи ОСОБА_8 та ОСОБА_1 запропонували представнику відповідачки придбати спірний будинок за 80000 грн., але ця пропозиція ОСОБА_3 була відхилена через низьку цінову пропозицію.

Станом на теперішній час відповідачка планує залишити спірне домоволодіння в приватній власності з оформленням належним чином всіх правовстановлюючих документів на земельну ділянку та будинок, а також сплатити всю наявну заборгованість по податкам та комунальним послугам. Планується використовувати будинок для періодичного тимчасового проживання родини ОСОБА_3 , а на час її відсутності буде здійснюватися охорона будинку. Також у будинку залишилося особисте майно родини ОСОБА_10 .

Позивачі, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який їм не належав, знають про неправомірність заволодіння спірним нерухомим майном, тобто позивачам відомо хто є власником нерухомого та про відсутність у них підстав для набуття права власності на спірне майно, тому умова добросовісності володіння майном виключається та у позивачів відсутні правові підстави для визнання права власності на спірне нерухоме майно в порядку набувальної давності.

Стислий виклад зустрічного позову

Представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 адвокатом Сумцовим Є.С. було подано зустрічну позовну заяву, яку мотивовано тим, що ОСОБА_3 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_8 та ОСОБА_1 визнають у поданому ними позові про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, що вони користуються вказаним майном, фактично володіючи ним без будь-яких на те правових підстав, постійно проживають у с. Кам`янка і зрідка виїжджають до м. Харків у разі потреби. Доказів добросовісності володіння спірним майном надано не було.

Жодних домовленостей на предмет володіння, користування чи утримання спірного домоволодіння з родиною ОСОБА_14 та члени її родини не мали.

Станом на теперішній час ОСОБА_3 бажає залишити спірне домоволодіння в приватній власності. Фактичне користування відповідачами за зустрічним позовом спірним домоволодінням та їхнє небажання залишати його власнику створює перешкоди у користуванні спірним нерухомим майном ОСОБА_3 та її родиною.

Відповідачі за зустрічним позовом відмовляються звільняти належний ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, чим порушують її права на володіння та користування належним їй нерухомим майном.

Посилаючись на вказані обставини представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 просить суд усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом виселення ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Стислий виклад позиції відповідачів за зустрічним позовом

ОСОБА_8 та ОСОБА_1 15.03.2021 року надала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому проти зустрічного позову ОСОБА_3 заперечили, просили відмовити у його задоволенні, оскільки вважали, що їх поведінка відповідає статті 344 ЦК України, а тому до спірних правовідносин не застосовуються норми 316, 317, 319, 327, 391 ЦК України. Кожен власник має не лише суб`єктивні права, але й несе відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді Линник О.С. від 08.12.2020 року задоволено заявупро самовідвід судді, справу передано на повторний авторозподіл.

Ухвалою судді від 24.12.2020 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Позивачами за первісним позовом 25.01.2021 року подано клопотання про поновлення процесуального строку на подання доказів у справі, виклик свідків, яке було задоволено протокольною ухвалою суду.

Представником відповідача за первісним позовом адвокатом Сумцовим Є.С. 25.01.2021 року надано відзив на позовну заяву.

Позивачами за первісним позовом 10.02.2021 року подано клопотання про виклик свідків, яке протокольною ухвалою суду задоволено, а також відповідь на відзив.

Представником відповідача за первісним позовом 24.02.2021 року подано заяву про виклик свідка, яка була протокольною ухвалою суду задоволена, також подано зустрічну позовну заяву з клопотання про поновлення процесуального строку її подання.

Ухвалою суду від 24.02.2021 року поновлено відповідачці строк для подання зустрічного позову, прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження із первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_8 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, підготовче судове засідання відкладено, а строк підготовчого провадження продовжено.

Позивачами за первісним позовом 15.03.2021 року подано відзив на зустрічну позовну заяву.

Ухвалою суду від 23.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання представників сторін про виклик свідків.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року клопотання представника позивачів за первісним позовом ОСОБА_2 про повідомлення ОСОБА_3 про розгляд справи у порядку, визначеному міжнародним договором залишено без задоволення. Протокольною ухвалою суду від 20.04.2021 відкладено судовий розгляд для повторного виклику свідків, які не з`явились.

Протокольною ухвалою суду від 08.06.2021 року за клопотанням представника позивачів за первісним позовом ОСОБА_2 відкладено судовий розгляд через неможливість явки ОСОБА_15 та ОСОБА_1 за станом здоров`я.

Ухвалою від 05.07.2021 за клопотанням представника відповідачки ОСОБА_4 призначено проведення судового засідання 06.07.2021 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів ОСОБА_3 .

Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу від 18.10.1990 року придбала житловий будинок площею 35 кв.м. з сараєм, що розташований на землях колгоспу ім.Ватутіна у с.Кам`янка (адреса відсутня) (а.с.59).

У подальшому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право особистої власності, виданого виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради від 23.04.2001 року - набула право приватної власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5).

Реєстрація права власності на указане нерухоме майно було здійснено Охтирським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3 23.04.2001 за реєстровим номером 749.

На підставі технічного паспорту та інформаційної довідки, виданої Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 17.11.2020 року № 1151 установлено, що за даними інвентаризації станом на 17.11.2020 за адресою: АДРЕСА_2 самовільного побудованого майна немає, спірне нерухоме майно складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 148,1 кв.м., житлова площа 55,3 кв. м., ганок «а», сарай-гараж «Б», ворота №1 та огорожа №2.

У січні 2000 року за заявою ОСОБА_3 спірний житловий будинок був відключений від енергопостачання, а особовий рахунок закритий.

Сторони справи визнали, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.01.1975 року (а.с.105), є співвласниками сусіднього дачного будинку по АДРЕСА_1 , а також визнали те, що родина ОСОБА_3 регулярно протягом 90х - початку 2000-х років приїздила з м.Москва та відповідні періоди вони фактично проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Сторони також визнали, що ключі від спірного домогосподарства після припинення проживання родини ОСОБА_10 у ньому перебували у жителя с.Кам`янки - ОСОБА_12 (помер у 2017 році), з родиною якого товаришували ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_16 .

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права при вирішенні первісного позову

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у статті 344 ЦК України.

Так, відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Правові висновки про особливості набуття права власності на майно у такий спосіб, як набувальна давність, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Виникнення права власності за набувальною давністю ґрунтується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Набуття права власності за набувальною давністю є можливим лише за наявності усіх вказаних умов.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено (постанова Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18).

Зазначені вище висновки узгоджуються з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Повертаючись до обставин цієї справи, слід зазначити, що позивачі за первісним позовом в обґрунтування строку володіння спірним нерухомим майном, обставин заволодіння ним та наявності інших умов, з якими закон пов`язує набуття права власності за набувальною давністю посилались на власні твердження та показання свідків. Письмових доказів указаних обставин суду не надано.

Так, позивач ОСОБА_1 за його клопотанням та згодою був допитаний як свідок і суду показав, що після будівництва спірного будинку ОСОБА_10 приїжджали і жили у будинку по АДРЕСА_2 , щорічно. Потім коли їх син виїхав до США, вони почали їздити рідше. З 2006 року ОСОБА_10 не проживають у будинку і не приїжджали взагалі. Коли ОСОБА_17 продали свій будинок у с.Кам`янка, ОСОБА_17 дійсно декілька разів з 2006 року деякий час проживала у спірному будинку. 2005 чи 2006 році ОСОБА_1 качав мед і попросив дозволу у ОСОБА_12 ключі від гаражу на території спірного господарства, після цього повернув ключі. Потім через деякий час у спірному домогосподарстві став падати забор, ворота та калитка, згнили стовби, про що ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_12 , який його попросив, щось зробити, надавши ключі від господарської будівлі. ОСОБА_1 своїми силами разом із залученими особами все відновлював. У 2006-2007 році точної дати позивач не пам`ятає він забив цвяхами калитку та ворота, щоб вони тримались і з того часу вони не функціонували, потрапити до спірного домогосподарства можна було лише через територію належного ОСОБА_13 домоволодіння по АДРЕСА_1 . У 2008 році ОСОБА_1 виявив розбите скло на горищі спірного будинку, про що повідомив ОСОБА_12 , який після цього передав ключі і від житлового будинку з проханням усунути це. Потрапивши у будинок, позивач побачив обвалену штукатурку, а на горищі у цьому місці була вода, яка потрапляла через щілину у даху. Після повідомлення про це ОСОБА_12 , останній вказав ОСОБА_1 залишити ключі і, що коли зателефонує ОСОБА_16 він йому перекаже, що передав ключі ОСОБА_1 , щоб він доглядав за будинком. Потім ОСОБА_12 дозволив ОСОБА_1 користуватись будинком, зазначивши, що перекаже ОСОБА_10 , що надав дозвіл на користування будинком. Спочатку будинком активно не користувались, потім, в черговий раз приїхавши з м.Харкова та оглядаючи домогосподарство, ОСОБА_1 виявив сліди проникнення в літню кухню і будинок. Після чого ОСОБА_1 одразу про це повідомив ОСОБА_12 , якого вважав відповідальним за це домогосподарство, останній викликав міліцію, а потім разом з ним та представниками міліції оглядали будинок і виявили, що обрізано всі шнури живлення з побутових приладів, викрадені металеві речі. Після цього ОСОБА_12 не бував у спірному господарстві. Коли ОСОБА_13 почали активно користуватись і проживати у спірному будинку у 2011-2012 роках, що обумовлено тим, що у будинку є зручності, водопровід, на відміну від належного їм дачного будинку, позивачем були проведені ремонтні роботи стелі та підлоги, заміни водопроводу, унітазу, проведення енергопостачання, підтримувалась у належному стані територія господарства тощо. ОСОБА_1 та ОСОБА_8 спочатку хотіли узгодити свої дії з ОСОБА_10 , писали їм лист, телефонували, але зв`язок не вдалось установити, тому почали діяти на свій ризик. Крім того, позивачі повідомляли ОСОБА_12 , щоб він переказав ОСОБА_10 , що вони готові придбати цей будинок у них. ОСОБА_1 вказав, що режим перебування його родини у спірному господарстві, належному ОСОБА_3 такий: він особисто всі ці роки з м.Харків приїжджав щотижня, як правило на вихідні, останній час коли на роботі погіршилось фінансування, може приїхати у середу або четвер і бути до неділі, дружина ОСОБА_8 буває рідше, взимку, як правило, вона не їздить у с.Кам`янка, діти можуть бути протягом декілька тижнів на рік. Спірним житловим будинком позивачі користуються лише у теплий період року, взимку там перебувати неможливо через холод. У будинку до цих пір зберігаються речі ОСОБА_3 , також позивачі привезли необхідні їм власні речі.

Указані показання ОСОБА_1 в цілому узгоджуються з поясненнями його дружини ОСОБА_8 , які вона надавала суду під час вступного слова, яка зазначала, що за будинком у період відсутності ОСОБА_10 доглядав ОСОБА_12 . З розмов з ОСОБА_12 вони зрозуміли, що рішення стосовно будинку приймають ОСОБА_10 . ОСОБА_8 також пояснила, що до них восени 2020 року почали приходити люди нібито від власників зі спробами забрати речі, потім вони отримали інформацію, що будинок хочуть передати релігійній громаді, проти чого позивачі заперечують. Тому оскільки вони стільки всього зробили для збереження будинку, з огляду на неможливість вирішити питання придбання будинку, ОСОБА_8 , вказала, що вони з чоловіком були вимушені звернутись до суду.

Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони позивача ОСОБА_18 суду показав, що проживає по АДРЕСА_3 та товаришує з ОСОБА_1 . Йому відомо, що у спірному будинку проживали москвичі, а потім як вони перестали їздити, домогосподарство стало заростати. Спочатку за домогосподарством доглядав ОСОБА_12 . Вперше ОСОБА_1 взяв ключі від господарської будівлі по АДРЕСА_2 у ОСОБА_12 , щоб качати мед. Потім Кочини з 2008-2009 року почали користуватися житловим будинком по АДРЕСА_2 . Інших осіб, які б користувались цим будинком ОСОБА_18 не бачив. Свідку невідомо, щоб хтось ОСОБА_13 перешкоджав у користуванні будинком. Свідок допомагав ОСОБА_1 провести електроенергію, водопровід, відновити огорожу та натягнути плівку на горищі. ОСОБА_19 вказав, що ОСОБА_1 щотижня з м.Харкова приїздить у п`ятницю до с.Кам`янка, а у понеділок повертається у м.Харків, лише протягом літа вся родина Кочиних постійно живе у спірному будинку, обробляють город та займаються бджільництвом.

Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони позивача ОСОБА_20 суду показав, що брав участь будівництві спірного будинку, знає сторін у справі, проживає по-сусідству у с.Кам`янка. Свідок вказав, що після будівництва ОСОБА_10 деякий час приїжджали і жили в ньому, потім після них декілька разів влітку приїжджала якась жінка з Москви на відпочинок, а з 2008 року ОСОБА_13 почали постійно користуватися господарством по АДРЕСА_2 . Крім Кочиних з того року ніхто не проживав. Після від`їзду Шалашових наглядав за будинком ОСОБА_12 , власником будинку свідок вважав ОСОБА_21 , але документів не бачив на будинок. Свідок ОСОБА_20 вказав, що йому відомо, що ключі ОСОБА_13 передав ОСОБА_12 , оскільки він вже був чоловіком похилого віку і не міг доглядати за будинком. Спірне домогосподарство є угловим, паркан занепадав, тому ОСОБА_13 вимушені були користуватись ним, кожен рік щось в ньому робили, поставили забор, ворота, обробляли город, щось робили у житловому будинку, але що саме він не знає.

Свідок ОСОБА_22 сторони позивача суду показав, що проживає у с.Кам`янка, у 2008 році свідок привозив у господарство по АДРЕСА_2 перегной ОСОБА_13 , які користувались цим господарством, у житловому будинку не був, заходив лише на огороді. ОСОБА_22 знає, що будинок належить москвичам, але кому саме, не знає. Інших користувачів спірним нерухомим майном, крім Кочиних свідок не бачив, буває біля цього домогосподарства раз на місяць.

Допитаний в судовому засіданні як свідок сторони позивача ОСОБА_23 суду показав, що перебуває у товариських відносинах з ОСОБА_1 , допомагав йому з ремонтом будинку по АДРЕСА_2 , який був занедбаний, паркан постійно падав, заходила худоба, у будинку стеля протікала, згнила сантехніка, унітаз морозом розірвало. Свідок з позивачем поступово відновили паркан з боку вулиці, потім всі водопроводні труби, крани та змішувачі були замінені. Роботи у будинку тривають постійно, ОСОБА_23 щомісячно приїжджає до спірного будинку на декілька днів.

Свідок сторони відповідача за первісним позовом ОСОБА_24 суду показала, що проживає у с.Кам`янка, мала товариські відносини з ОСОБА_3 та ОСОБА_25 , які більше 30 років тому одночасно з іншими чотирьома родинами, які були друзями між собою приїхали з ОСОБА_11 і почали будувати собі будинки. Шалашови спочатку придбали невелику хату, але потім на її місці вони побудували великий будинок і господарську будівлю по АДРЕСА_2 і кожен рік з дитиною приїжджали відпочивати з Москви. Після того як ОСОБА_10 перестали приїжджати, у будинку по 3-4 місяці проживала ОСОБА_17 , якої вже приблизно 10 років не було у Кам`янці, точної дати, коли останній раз була ОСОБА_17 у будинку свідок назвати не може. ОСОБА_24 вказала, що лише останні 2 роки бачить, що з вікон будинку знято щити і є ознаки проживання, до цього щити були на вікнах. Після того як перестали їздити москвичі за будинком наглядали ОСОБА_26 та її чоловік ОСОБА_12 , у них були ключі від господарства ОСОБА_10 . ОСОБА_24 відомо, що ОСОБА_13 брали ключі у ОСОБА_27 , щоб полагодити дах будинку, про умови користування ними будинком свідку не відомо. Коли пізньої осені 2020 року ОСОБА_26 зі свідком прийшли до Кочиних забрати ключі, вони не віддали.

Допитана в судовому засіданні як свідок сторони відповідача за первісним позовом ОСОБА_28 суду показала, що проживає у с.Кам`янка, перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_10 , а Кочиних знає, оскільки вони проживали у будинку поряд з Шалашовими. ОСОБА_28 повідомила, що ОСОБА_10 у 1990 роках у АДРЕСА_3 придбали старий будинок, на його місці побудували новий. Потім часто приїздили у свій будинок влітку відпочивати часто проживали у будинку свідка ОСОБА_28 . Коли саме ОСОБА_10 перестали приїжджати до с.Кам`янка, свідок точно не може згадати. При цьому ОСОБА_10 попросили родину свідка та її чоловіка доглядати за їх будинком, залишили їм ключі. Але через деякий час захворіла свідок, потім у 2013 році захворів її чоловік ОСОБА_12 . Кочини звертались і просили ключі від домоволодіння ОСОБА_10 , свідок особисто їм їх не давала, але чоловік, як свідок припускає, у період з 2013 року (точно сказати не може) передав ключі від будинку, щоб вони замість нього його доглядали тимчасово. Саме вони повідомили про крадіжку, яка відбулась у будинку, коли це було точно також сказати не може. Свідок точно не знає, коли ОСОБА_13 стали проживати у спірному будинку, рідко буває біля нього.

Аналізуючи пояснення сторін стосовно дати припинення ОСОБА_3 та її родиною користування спірним нерухомим майном, то слід дійти висновку, що це відбулось 2006 року.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , підтвердили твердження позивачів за первісним позовом про те, що вони з відома та дозволу ОСОБА_12 , який доглядав за цим господарством і мав ключі, з 2008 року почали користуватися територією та будівлями по АДРЕСА_2 та доглядати територію, відновлювали його огорожу, проводити інші роботи.

Твердження відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_3 про те, що з 2006-2008 року до 2012 рік у спірному будинку проживали їхні друзі з ОСОБА_11 свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_28 не підтвердили, оскільки не могли вказати точних дат проживання в ньоум ОСОБА_17 . Також свідок ОСОБА_28 точно не змогла підтвердити коли її чоловік ОСОБА_12 передав ключі від спірного домогосподарства позивачам лише висловила припущення про те, що це могло бути на її думку 2013 року.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачами доведено початок користування спірним нерухомим майном у 2008 році. Проте, як зазначили самі позивачі їх користування нерухомим майном по АДРЕСА_2 , як і належним їм будинком по АДРЕСА_1 , є сезонним, половину року вони перебувають у м.Харкові, решту часу - у с.Кам`янка.

Разом з тим, виходячи з досліджених письмових доказів, пояснень сторін та показань свідків суд дійшов висновку, що спірне нерухоме майно не можна віднести до такого, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.

Відповідачка ОСОБА_3 , з огляду на пояснення свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_24 та ОСОБА_28 , не відмовилась від своєї власності, не залишила без нагляду належне їй майно, а передала ключі від нього та уповноважила ОСОБА_12 зберігати його, що не заперечується позивачами, які визнали, що розуміли, що ОСОБА_12 відповідальний перед родиною ОСОБА_10 за це майно. Крім того, суд оцінює критично твердження позивачів про те, що вони лише у 2019 році знайшли під час ремонту свідоцтво про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_3 як таке, що не підтверджено жодними доказами. Крім того, ОСОБА_8 отримала у листопаді 2020 року довідку в КП Комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» з даними про власника спірного нерухомого майно, що остання могла зробити безперешкодно і на момент початку користування ним.

Отже, позивачами не доведено, що вони не знали і не могли знати про те, що володіють чужим майном, належним ОСОБА_3 , що виключає добросовісність заволодіння чужим майном, а тому незважаючи на будь-який строк безперервного володіння цим майном, його не можна задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Проведення ремонтних робіт та поліпшень у будинку, що здійснювалось, у тому числі, за дорученням і з відома ОСОБА_12 , якого відповідачка уповноважила на зберігання належного їй майна, також не створює підстав для набувальної давності.

Неможливість вирішення ОСОБА_1 та ОСОБА_8 питання з власниками про придбання спірного нерухомого майна або їх незгода із намірами власниками відчужити його іншим особам, не дає підстав позивачам для набуття його у власність за давністю володіння.

Зазначене унеможливлює застосування до спірних правовідносин положень статті 344 ЦК України, оскільки позов про визнання права власності з підстав, визначених у цій статті, не може заявляти особа, яка володіє майном за волею уповноваженої власником особи і завжди знала, хто є власником майна.

Таким чином, первісний позов є необґрунтований і задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права при вирішенні зустрічного позову

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції

від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Як установлено судом позивачка за зустрічним позовом - ОСОБА_3 є власницею житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник ОСОБА_3 адвокат Сумцов Є.С. надіслав 23.03.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 вимогу про їх виселення з указаного житлового будинку та побутових споруд з наданням до 15.04.2021 року безперешкодного доступу до указаного майна ОСОБА_3 та її уповноваженому представнику адвокату Сумцову Є.С. (а.с.144-145).

Відповідачі за зустрічним позовом визнали, що отримали указану вимогу, але добровільно не бажають звільняти приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , про яке вони тривалий час дбали і зберігали.

Проте, оскільки власником спірного нерухомого майна, яке займають ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , є ОСОБА_3 , то проживання і володіння відповідачами за зустрічним позовом без відповідних правових підстав таким майном суперечить правам позивачки за зустрічним позовом.

Доводи представника відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 про те, що вимогу про виселення від імені ОСОБА_3 підписав адвокат Сумцов Є.С. без відповідних повноважень, є необґрунтованим, оскільки надання такого повноваження підтвердила ОСОБА_3 під час її участі в судовому засіданні у режимі відеконференції. Крім того, відповідні повноваження адвоката Сумцова Є.С. передбачені в договорі про надання правової допомоги від 21.12.2020 року, який надавався ним суду для огляду, а також довіреністю від 01.06.2021 року, яка передбачає надання ОСОБА_3 прав ОСОБА_4 представляти її інтереси з питань реєстрації її прав власника на спірне нерухоме майно та земельну ділянку.

Отже, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_8 не є членами сім`ї ОСОБА_3 , спільним побутом із нею не пов`язані, мають власне житло у м.Харків та будинок, за адресою: АДРЕСА_1 , тому суд дійшов висновку про наявність фактичних і правових підстав для усунення перешкод ОСОБА_3 у користуванні належним їй майном шляхом виселення відповідачів зі спірного житлового будинку та побутових споруд.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Оскільки первісний позов задоволенню не підлягає, сплачений позивачами судовий збір не може бути їм компенсований.

Позивачка за зустрічним позовом при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп. за подання позову немайнового характеру, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідачів у дольовому порядку на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Первісний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_29 житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. в дольовому порядку по 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 13.07.2021 року.

Сторони:

Позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом

ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4

ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4

Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом

ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків РФ НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 (РФ)

Суддя М.В. Щербаченко