Справа № 191/1224/21
Провадження № 2/191/420/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27.07.2021 м.Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Костеленко Я.Ю. за участю секретаря Омельченко К.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном,- В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном, шляхом визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2019 року ( справа № 191/1963/19) позивач набула право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Це право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( номер запису про право власності/довірчої власності 37104560 від 25 червня 2020 року).
На підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна серії НОН №886744, посвідченого 15 липня 2020 року приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю., вона набула право приватної власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 . Це право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( номер запису про право власності/довірчої власності 37331966 від 15 липня 2020 року).
На даний час вона є одноособовим власником зазначеної квартири.
З 13 червня 2001 року до даного часу відповідач зареєстрований за місцем проживання в цій квартирі.
У липні 2020 року відповідач ОСОБА_2 продав їй свою 1/3 частку квартири, залишив її і вибув у невідомому позивачу напрямку. Де він проживає чи перебуває - їй невідомо.
Під час укладання договору купівлі-продажу 1/3 частки квартири відповідач зобов`язався в строк до 15 серпня 2020 року добровільно знятися з реєстраційного обліку в цій квартирі, про що зазначено в договорі купівлі- продажу ( п. 11), але до даного часу відповідач перебуває на реєстраційному обліку в її квартирі.
Після липня 2020 року ніяких відомостей від відповідача у неї немає, він не виходить на зв`язок і жодного разу не з`являвся за цією адресою. На даний час вони не спілкуються особисто, не дзвонять один одному, не здійснюють листування між собою.
Відповідач участі в утриманні квартири не приймає, комунальні та інші платежі не сплачує.
Наданий час перебування відповідача на реєстраційному обліку за місцем проживання в квартирі перешкоджає їй розпорядитися власним майном, а також користуватися ним за власним розсудом, оскільки перебування на реєстраційному обліку відповідача перешкоджає позивачу користуватися житлово-комунальними субсидіями.
Просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
До початку судового засідання від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився по невідомій суду причині, відзиву не надав. Відповідно до ст.187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підтверджується право власності позивача ОСОБА_1 на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Номер запису про право власності/довірчої власності 37104560 від 25 червня 2020 .
Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна серії НОН № 886744, посвідченого приватним нотаріусом Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монич М.Ю. 15 липня 2020 року, ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 .
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб №301 від 20.04.2021, яка надана виконавчим комітетом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_1 , але з 2020 року не проживає.
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Оскільки договір найму житлового приміщення між сторонами не укладався, суд при розгляді спорів, що не урегульовані житловим законодавством, застосовує норми цивільного законодавства.
Згідно зі ст.386 ЦК України власник який має підстави передбачати можливість порушення свого права іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст..7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим таку вимогу, як позбавлення права користування житловим приміщенням.
Суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 , оскільки відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації (більше одного року) без поважної причини.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору в сумі 908,00 грн..
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити .
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Я. Ю. Костеленко