21.07.2021 227/1973/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого cудді Здоровиці О.В.

за участю

секретаря судового засідання Сисенко Ю.В.,

заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Петрової А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудової діяльності, заінтересована особа - Добропільський міський центр зайнятості Донецького обласного центру зайнятості, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт припинення трудових відносин між нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 31.07.2011 року. Заявник вказує на те, що 03 січня 2011 року вона уклала трудовий договір з Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнилась за власним бажанням, але по невідомим заявниці обставинам запис у трудову книжку щодо прийняття її на роботу та звільнення з нею зроблено не було, екземпляра трудового договору не має. Зазначала, що після припинення трудових відносин з ФОП ОСОБА_3 вона перебувала в інших трудових відносинах з іншими роботодавцями. 06 травня 2021 року заявниця звернулась із заявою до Добропільського міського центру зайнятості, з метою отримання статусу безробітної, але 13 травня 2021 року їй було відмовлено у статусі безробітного з причин того, що згідно даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, вона відноситься до категорії зайнятого населення, оскільки з 03.01.2011 року вона значиться такою, що прийнята на роботу за трудовим договором до ФОП ОСОБА_3 та відсутні відомості про припинення цих правовідносин. Заявниця зазначає, що відсутність відомостей про припинення нею трудових правовідносин з ФОП ОСОБА_3 порушує її права на працю та перешкоджає в оформлені нових трудових відносин. Вона намагалася в досудовому порядку вирішити це питання, але в телефонній розмові ОСОБА_3 повідомила їй, що знаходиться на тимчасово окупованої території у м.Донецьку та виїжджати за для того щоб припинити укладений між ними трудовий договір не має наміру. Заявниця зазначає, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_3 є діючим підприємцем та не перереєстровувалась на території України. У зв`язку з тим, що м. Донецьк Донецької області знаходиться у зоні тимчасової окупації заявниця не має можливості припинити дію трудового договору з ФОП ОСОБА_3 іншим способом ніж зверненням із даною заявою до суду. Встановлення факту припинення трудових відносин та факту розірвання трудового договору є єдиним способом підтвердження факту припинення трудових відносин заявниці з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , який в достатній мірі захистить її інтереси та надасть можливість на працевлаштування на нову роботу в порядку передбаченому трудовим законодавством України, або набуття статусу безробітної.

Заявник в судовому засіданні пояснила, що вона в період з 2006 по 2011 роки працювала продавцем в м.Добропіллі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який спеціалізувався на торгівлі фототоварами та наданні фотопослуг. В цьому магазині вона працювала ще з 1997 або 1998 року, але її офіційно вона як працівник цього магазину не була оформлена. З метою працевлаштування вона їздила до м.Донецьк в приміщення типографії «Новий мир», де писала заяву про прийняття її на роботу та здавала роботодавцю свою трудову книжку, яке протягом всього часу її роботи у цьому магазині знаходилась у роботодавця в м.Донецьк. Протягом всього часу її праці до магазину приїзджали перевіряти продавців менеджери цієї фірми, а саме вона пам`ятає, що це була ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 . Їй відомо, що директором магазину був ОСОБА_7 , а ОСОБА_3 його заступником. Коли в 2011 році їм сказали, що магазин буде закриватися, вона поїхала в м.Донецьк до ОСОБА_8 з якою вона ходила до центру зайнятості, де до її трудової книжки були внесені записи про її працевлаштування та звільнення 31.07.2011 року. Зазначила, що про те, що вона була оформлена у ФОП ОСОБА_3 їй стало відомо лише тоді, коли вона звернулась до Добропільського міського центру зайнятості з метою отримати статус безробітної, але їй в цьому було відмовлено, оскільки з`ясувалося, що вона значиться до теперішнього часу як така, що перебуває у трудових правовідносинах з ФОП ОСОБА_3 , у зв`язку з чим вона була дуже здивована. Вказувала, що у ФОП ОСОБА_3 вона не працювала та не мала з нею трудових відносин і їй не відомо чому є відомості про те, що 03.01.2011 року вона значиться працівником ФОП ОСОБА_3 . Просила задовольнити її заяву, оскільки встановлення цього факту дасть можливість стати їй на облік в центр зайнятості та отримати статус безробітної.

Представник заінтересованої особи Петрова А.М. в судовому засіданні заперечень проти заяви не мала і просила вирішити справу на розсуд суду. Пояснила, що центр зайнятості не визнає факт припинення заявницею трудових правовідносин з ФОП ОСОБА_3 , оскільки відомості з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, які центр використовує при вирішенні питання про надання особі статусу безробітного, не містить відомостей про факт припинення ОСОБА_1 трудових правовідносин з ФОП ОСОБА_3 , а саме у вказаному реєстрі відсутні відомості про дату та підстави звільнення з роботи

ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вони з заявницею працювали в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де директором був ОСОБА_7 , а з ФОП ОСОБА_8 були укладені трудові договори. Те, що їх оформили у ФОП ОСОБА_3 їй не було відомо.

Суд, розглянувши справу у межах заявлених вимог, дослідивши письмові докази, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, свідка судом встановлено таке.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень пункту 5 частини другої статті 293, частини 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з"ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов"язане з наступним вирішенням спору про право.

Спір про право в окремому провадженні - це конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

В судовому засіданні судом не встановлено наявності спору про право, оскільки єдиною метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту припинення трудових відносин є необхідність реєстрації у центрі зайнятості з метою набуття статусу безробітної.

При цьому суд зазначає, що представник центру зайнятості в судовому засіданні заперечень проти заяви не мав та зазначив про те, що за відсутності у заявниці документальних даних про припинення нею трудових правовідносин з ФОП ОСОБА_3 та відсутності таких відомостей в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, ОСОБА_1 було відмовлено в надані статусу безробітного, оскільки вона відповідно до ст.4 ЗУ «Про зайнятість населення» належить до зайнятого населення.

Вирішуючи питання чи підлягає заява ОСОБА_1 задоволенню, то суд на підставі досліджених доказів, вважає, що підстав для задоволення заяви не існує, виходячи з такого.

З пояснень заявниці достовірно встановлено, що вона в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 в період до 30.07.2011 року, оскільки працювала по трудовій угоді у ФОП ОСОБА_8 продавцем непродовольчих товарів, а саме до 2006 року - працювала без належного оформлення трудових правовідносин, а з 06.05.2006 року по 30.07.2011 року перебувала з останньою в офіційних трудових правовідносинах, що підтверджується відомостями її трудової книжки.

Пояснення ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_10 , яка повідомила, що дійсно з 2006 року по 30.07.2011 року вона разом з ОСОБА_1 перебували в трудових правовідносинах з ФОП ОСОБА_8 , а ОСОБА_3 приїзжала до них лише з перевірками.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 , вбачається, що в ній маються записи про те, що остання з 06.06.2006 року була прийнята на роботу за трудовим договором від 06.06.2006 № 317/2 до ФОП ОСОБА_11 та 30.07.2011 року була звільнена за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Записів про те, що заявниця перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 трудова книжка ОСОБА_1 не містить.

Зі змісту індивідуальних відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу ОСОБА_1 (форма ОК-5), вбачається, що остання значиться як особа, що отримувала суми доходу, з яких утримувався єдиний соціальний внесок, а саме:

з січня 2004 року по грудень 2008 року включно від ФОП ОСОБА_11 (код НОМЕР_2 )

з січня 2009 року по грудень 2009 року включно від ФОП ОСОБА_12 (код НОМЕР_3 )

з січня 2011 року по липень 2011 року включно від ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_1 )

В той же час суд зазначає, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб (ст.1 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»). Застрахована особа, відповідно до зазначеного Закону - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок

Відповідно до ст.4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», платниками єдиного внеску є в тому числі і фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Враховуючи наведене, суд вважає, що індивідуальні відомості не можуть вважатися достовірними доказами, на підставі яких можливо впевнено вважати, що заявниця ОСОБА_1 в період з січня по липень 2011 року перебувала з ФОП ОСОБА_3 саме у трудових відносинах, а не у правовідносинах на підставі цивільно-правового договору.

При цьому суд зазначає, що для того, щоб встановити факт припинення трудових відносин суд, в судовому засіданні повинен переконатися, на підставі належних та допустимих доказів, що такі трудові відносини між заявницею та ФОП ОСОБА_3 взагалі існували.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Порядок укладення трудового договору з працівниками передбачений статтею 24 КЗпП України. Трудовий договір укладається в письмовій формі. Додержання письмової форми трудового договору є обов`язковим при укладені трудового договору з фізичною особою.

Вказані норми трудового законодавства були чинні і в 2011 році.

До 01.01.2015 року КЗпП України передбачав обов`язкову реєстрацію трудового договору, укладеного між підприємцем і найманим працівником, в службі зайнятості.

З наведеного вбачається, що трудові відносини виникають на підставі угоди (трудового договору або контракту) між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, а також фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Встановлюючи конкретні трудові відносини, трудовий договір визначає правове становище працівника по відношенню до роботодавця. Якщо трудовий договір між сторонами не укладений, трудові відносини по факту не закріплено (правовідносини відсутні).

Передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, те, що в судовому засіданні заявницею не надано доказів, які б свідчили про перебування останньої у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , з 03.01.2011 року, у суду відсутні підстави для встановлення факту припинення таких трудових правовідносин, яких фактично не було.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудових правовідносин з ФОП ОСОБА_3 з 31.07.2011 року задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.247, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту припинення трудової діяльності, заінтересована особа - Добропільський міський центр зайнятості Донецького обласного центру зайнятості - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково шляхом подання письмової апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м.Добропілля Донецької області, РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 виданий Добропільським МВ ГУ МВС України в Донецькій області 05.05.2011 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: Добропільський міський центр зайнятості Донецького обласного центру зайнятості, , місцезнаходження юридичної особи: вул.Банкова, 39, м.Добропілля Донецької області.

Повний текст рішення буде виготовлено 21 липня 2021 року.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя О.В. Здоровиця

19.07.2021