Ухвала

29 липня2021 року

м. Київ

справа № 359/1599/19

провадження № 61-10882ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

розглянув касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Лавіа компані», в інтересах якого діє представник Бобровська Людмила Анатоліївна на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Лавіа компані», про стягнення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Сортнасіннєовоч», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Лавіа компані» про стягнення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 49 874,27 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року апеляційну скаргу задоволено.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2020 року скасовано та прийнято постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Бориспільське підприємство «Сортнасіннєовоч», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля задоволено.

Стягнуто з ПрАТ «Бориспільське підприємство «Сортнасіннєовоч» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 49 874,27 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У липні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ТОВ «Лавіа компані» в інтересах якого діє представник Бобровська Л. А. подало касаційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2020 року, постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 09 червня 2021 року, в якій, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 14 липня 2021 року,вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: заявнику необхідно надати докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження та уточнити прохальну частину касаційної скарги, які саме судові рішення оскаржуються.

У липні 2021 року заявником усунуто недоліки.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, ціна позову в даній справі становить 49 874,27 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 270,00*100= 227 000,00 грн).

Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Верховним Судом перевірено, чи мають місце підстави, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких касаційне провадження у малозначній справі підлягає відкриттю, та з урахуванням обставин, на які посилався заявник в касаційній скарзі, зазначених підстав не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ТОВ «Лавіа компані», в інтересах якого діє представник Бобровська Л. А., подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційноюскаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лавіа компані» в інтересах якого діє представник Бобровська Людмила Анатоліївна на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Сортнасіннєовоч», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Лавіа компані», про стягнення матеріальної шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк