Дата документу 13.07.2021 Справа № 333/467/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/2610/21 Головуючий у 1-й інстанції: Ярошенко А.Г.
Є.У.№ 333/467/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Дашковської А.В.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на бездіяльність державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кабаченко Ю.Ю.,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» в особі представника за довіреністю Грішиної Наталії Олександрівни на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року АТ «ПроКредит Банк» (далі Банк) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у виконавчій службі з березня 2012 року перебуває виконавче провадження №31826310 з примусового виконання виконавчого листа 2-1694/11, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя 01.03.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 162 109,46 грн.

20.05.2020 Комунарський районний суд м.Запоріжжя постановив ухвалу у справі № 333/507/20, якою визнано дії державного виконавця Єременко К.В. у виконавчому провадженні № 31826310 щодо не призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки житлового будинку боржника ОСОБА_1 та не передачі йому документів для проведення оцінки житлового будинку боржника незаконними; зобов`язано державного виконавця призначити суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки нерухомого майна боржника, передати суб`єкту оціночної діяльності всі необхідні документи для проведення оцінки нерухомого майна. Після прийняття судом відповідного рішення та через 8 років з моменту відкриття виконавчого провадження державним виконавцем була винесена постанова від 13.08.2020 про призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна боржника ОСОБА_1

25.08.2020 до органу ДВС надійшов звіт про вартість майна боржника.

Станом на 26.01.2021 (з дати складання звіту про вартість майна минуло вже 5 місяців) документи до ДП «Сетам» з метою реалізації нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_1 , державним виконавцем Кабаченко Ю. не передані.

З цього приводу стягувач АТ «ПроКредит Банк» неодноразово звертався до ВДВС із запитами, проте жодної відповіді ні начальником, ні державним виконавцем взагалі надано не було.

21.01.2021 АТ «ПроКредит Банк» був направлений запит державному виконавцю щодо передачі документів для реалізації нерухомого майна боржника до ДП «Сетам», проте відповіді надано не було.

З інформації щодо виконавчого провадження № 31826310 стягувач дізнався, що нерухоме майно боржника так і не було передано на реалізацію на електронних торгах.

Посилаючись на вказані обставини, Банк просив визнати бездіяльність державного виконавця неправомірною, зобов`язати його вчинити необхідні дії для реалізації нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №31826310 та передати документи до ДП «Сетам» з метою реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні скарги АТ «ПроКредит Банк».

Судове рішення мотивовано тим, що житловий будинок, який належить боржникові ОСОБА_1 , не підлягає примусовій реалізації у відповідності до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», в будинку зареєстровані двоє неповнолітніх онуків боржника, що унеможливлює його реалізацію без згоди органів опіки і піклування.

Не погоджуючись з ухвалою суду, АТ «ПроКредит Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою скаргу задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги Банк зазначає, що площа житлового будинку, що належить боржникові, становить 387,7 кв.м., а отже положення ст.5 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на нього не розповсюджуються. Зареєстровані у житловому будинку неповнолітні діти є онуками боржника, їх батькові ОСОБА_2 належить на праві власності інший житловий будинок, а тому житлові права неповнолітніх не будуть порушені.

Боржник ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження і апеляційну скаргу 26.06.21, державна виконавча служба 29.06.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, судової повістки (а.с.78-79).

Відзив на апеляційну скаргу ні від ОСОБА_1 , ні від виконавчої служби не надходив, проте це не перешкоджає розгляду справи по суті.

В судове засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники виконавчого провадження і представник виконавчої служби не з`явилися. Банк просив розглядати справу за відсутності його представника, виконавча служба просила відкласти розгляд справи у зв`язку із звільненням державного виконавця і необхідністю ознайомлення із матеріалами справи, ОСОБА_1 причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши клопотання виконавчої служби про відкладення розгляду справи, суд визнав його таким, що не підлягає задоволенню. Про час і місце розгляду справи виконавча служба повідомлена завчасно 29.06.2021, доказів звільнення державного виконавця напередодні судового засідання суду не надано, отже колегія вважає, що суб`єкт оскарження мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи і забезпечення явки свого представника у судове засідання.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження №31826310 з примусового виконання виконавчого листа 2-1694/11, виданого Комунарським районним судом міста Запоріжжя від 01.03.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредит Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 162 109,46 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена 27.03.2012 (а.с.5).

До теперішнього часу судове рішення боржником не виконано, кредитні кошти Банку не повернуті.

В процесі вчинення виконавчих дій державним виконавцем було виявлено майно боржника, на яке можливо звернути стягнення житловий будинок, загальною площею 387,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки виконавчою службою не вживалися заходи до накладення арешту і передачу будинку на реалізацію, стягувач у лютому 2020 оскаржував бездіяльність державного виконавця, ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.05.2020 у справі № 333/507/20 скаргу було задоволено, визнані неправомірними дії державного виконавця щодо не призначення суб`єкта оціночної діяльності та передачі йому документів для проведення оцінки житлового будинку боржника ОСОБА_1 . Зобов`язано державного виконавця призначити суб`єкті оціночної діяльності та передати документи для здійснення оцінки майна боржника.

Після прийняття судом відповідного рішення та через 8 років з моменту відкриття виконавчого провадження Комунарським ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) була винесена постанова від 13.08.2020 про призначення суб`єкта оціночної діяльності для проведення оцінки майна боржника ОСОБА_1 ..

25.08.2020 до органу ДВС надійшов звіт про вартість майна боржника.

14.09.2020 державний виконавець Кабаченко Ю.Ю. повідомила стягувача, що вартість нерухомого майна боржника становить 2 094 010,00 грн. та за цією вартістю майно буде передано на реалізацію (а.с.6).

Проте майно боржника на реалізацію не передавалося.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції виходив з того, об`єкт нерухомого майна неможливо передати на реалізацію у зв`язку з тим, що підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а також у зв`язку з тим, що за вказаною адресою зареєстровано двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 07.11.2018 року та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10.08.2012 року.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесено до об`єктів житлового фонду, об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/ майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

Проте, як встановлено судом, загальна площа житлового будинку, який належить боржникові ОСОБА_1 та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , складає 387,7 кв.м.

За таких обставин обмеження щодо примусового відчуження вказаного об`єкту нерехумості, передбачені ст.5 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не розповсюджуються.

Реєстрація у спірному будинку неповнолітніх онуків боржника також не є перешкодою для вчинення виконавчих дій з реалізації майна боржника.

Статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

За змістом цієї норми закону, а також статей 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», статті 177 СК України дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Системний аналіз статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» дає підстави для висновку про те, що попередній дозвіл органу опіки та піклування при відчуженні нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким, в разі використання його як житла, має дитина, надається лише в разі, коли власниками відчужуваного майна є батьки або особи, які їх замінюють, а також коли останні укладають угоди від імені неповнолітніх.

Чинним законодавством не передбачено обмежень при реалізації права власника на розпорядження майном в залежності від того чи мають право на користування ним інші особи, зокрема, малолітні, якщо власник не є їх батьком (матір`ю) або ж особою, яка замінює останніх.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06 травня 2019 року у справі № 639/5828/15-ц (провадження № 61-29627св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 346/432/16-ц (провадження № 61-29148св18) та від 19 червня 2019 року у справі № 695/2714/15-ц (провадження № 61- 29000св18), на яку послався суд апеляційної інстанції.

Оскільки боржник ОСОБА_4 є дідом малолітніх, а їх батько ОСОБА_2 є власником іншого нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_2 , реєстрація малолітніх онуків у житловому будинку не є перешкодою для відчуження вказаного майна.

Суд першої інстанції під час розгляду скарги на вказані норми закону уваги не звернув, а тому прийшов до помилкових висновків, що призвело до порушенням норм матеріального права.

Все вищевикладене свідчить про те, що доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» є слушними, а тому відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» в особі представника за довіреністю Грішиної Наталії Олександрівни задовольнити.

Скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на бездіяльність державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кабаченко Ю.Ю. задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Комунарським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кабаченко Ю.Ю. щодо не передачі документів до ДП «Сетам» з метою реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_1 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №31826310 неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кабаченко Ю.Ю. вчинити необхідні дії для реалізації нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні №31826310 та передати документи до ДП «Сетам» з метою реалізації нерухомого майна боржника ОСОБА_1 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 14 липня 2021 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська