Справа № 310/72/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2021 року м. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю заявника ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_2 , державного виконавця Міненка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міненка Сергія Володимировича,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Бердянського МРВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міненка С.В., мотивуючи свої вимоги наступним. В Бердянському МРВ ДВС перебуває виконавче провадження № 51889566, відкрите 11 серпня 2016 року за виконавчим листом, виданим 04 серпня 2016 року Бердянським міськрайонним судом за рішенням від 26 квітня 2016 року про поновлення заявника на посаді складальника виробів Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих. 07 листопада 2020 року ОСОБА_1 отримав постанову державного виконавця Міненка С.В. від 27 жовтня 2020 року про проведення виконавчої дії, якою на заявника покладено обов`язок 17 листопада 2020 року прибути до боржника Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих та при собі мати трудову книжку для внесення запису відповідно до наказу боржника від 27 лютого 2017 року № 5. Зазначена постанова не відповідає вимогам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮУ 02 квітня 2012 року № 512/5, не містить норму Закону, яка дозволяє державному виконавцю застосовувати примусові дії стосовно стягувача та при поновленні на роботі вносити в трудову книжку стягувача будь-який інший запис, окрім запису про поновлення на роботі. Мотивуючи примусову дію, державний виконавець зазначив, що ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 20 грудня 2017 року було встановлено, що боржник видав наказ від 08 липня 2016 року № 20-вк про поновлення ОСОБА_1 на роботі та наказ від 27 лютого 2017 року, при цьому не зазначив, що цією ж ухвалою було встановлено, що боржником 26 липня 2016 року в трудову книжку стягувача було внесено запис № 13 про його поновлення на роботі на підставі наказу від 08 липня 2016 року № 20-к. Ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» не покладає на стягувача обов`язок надавати книжку для внесення іншого запису, а передбачає обов`язок боржника по вчиненню певних дій, зокрема внесення в трудову книжку лише одного запису про поновлення на роботі. Вимоги державного виконавця не відповідають резолютивній частині рішення Бердянського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року та суперечать способу захисту, застосованого судом. Крім зазначеного, оскаржувана постанова містить негативні наслідки для стягувача закінчення виконавчого провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що дії державного виконавця вказують на його упередженість на користь боржника для досягнення неправомірні мети. Просив визнати неправомірними дії державного виконавця Міненка С.В. стосовно винесення постанови від 27 жовтня 2020 року про проведення виконавчих дій та скасувати вказану постанову.

Під час судового розгляду ОСОБА_1 підтримав скаргу з викладених в ній підстав, просив її задовольнити, скасувавши постанову державного виконавця від 27 жовтня 2020 року. Крім зазначеного, просив поновити йому строк звернення до суду з вказаною скаргою, оскільки після отримання оскаржуваної постанови він був вимушений звертатись до центру вторинної правової допомоги, надавати додаткові документи, що вимагало витрачання додаткового часу.

Представник заявника зазначив, що дії державного виконавця, яким було прийнято постанову про проведення виконавчих дій від 27 жовтня 2020 року, не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», просив скаргу ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Державний виконавець просив у задоволенні скарги відмовити, пояснив, що його дії правомірні та направлені на виконання судового рішення.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, додані до скарги, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Порядок судового оскарження передбачено Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VIII), відповідно до ч. 1 ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом № 1404-VIII заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, таких засад, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

В провадженні Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження ВП № 51889566 по виконанню рішення Бердянського міськрайонного суду від 26 квітня 2016 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді складальника виробів Бердянського учбово-виробничого підприємства українського товариства сліпих.

Згідно з постановою головного державного виконавця про проведення виконавчих дій від 27 жовтня 2020 року, під час виконання виконавчого листа, виданого на виконання вказаного рішення, встановлено, що відповідно до ухвали Бердянського міськрайонного суду від 20 грудня 2017 року наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді № 20-ВК був винесений боржником 08 липня 2016 року; відповідно до наказу від 27 лютого 2017 року № 5 до наказу № 20-ВК були внесені зміни щодо виключення дати поновлення працівника на роботі. Вказаний наказ не був внесений до трудової книжки ОСОБА_1 . Із посиланням на вимоги ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець постановив ОСОБА_1 прибути 17 листопада 2020 року об 11 годині до Бердянського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих з метою поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки.

Відповідно до оглянутої в судовому засіданні трудової книжки ОСОБА_1 . Бердянським учбово-виробничим підприємством Українського товариства сліпих 08 липня 2016 року до трудової книжки позивача внесено запис № 13 «запис за № 12 вважати недійсним; поновлений на роботі; наказ 20-ВК від 08 липня 2016 року».

В подальшому наказом 24-ВК від 26 липня 2016 року ОСОБА_1 звільнений в зв`язку з прогулом без поважних причин.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду від 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено, в тому числі, в задоволенні його вимоги про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо надіслання заявнику вимоги від 17 січня 2020 року № 9530 про надання ОСОБА_1 його трудової книжки до відділу кадрів Бердянського УВП УТОС.

Згідно постанови Запорізького апеляційного суду від 13 січня 2021 року вищевказана ухвала в цій частині залишена без змін.

На підставі ухвали Верховного Суду від 04 березня 2021 року справу № 310/72/16-ц витребувано до Верховного Суду в зв`язку із відкриттям провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бердянського міськрайсуду від 27 жовтня 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 січня 2021 року.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 65 Закону № 1404-VІІІ рішення про поновлення працівника на роботі вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Наказом боржника від 27 лютого 2017 року № 5 було внесено зміни до наказу про поновлення ОСОБА_1 на роботі від 08 липня 2016 року № 20-ВК, вказані зміни до трудової книжки заявника не внесено.

Отже, оскільки трудова книжка знаходиться у стягувача, повного виконання рішення суду не відбудеться доти, докази у неї не буде внесено відповідного запису про наказ, яким працівник буде поновлений на роботі.

Враховуючи зазначене, оскільки всі відомості про поновлення ОСОБА_1 на роботі на виконання рішення Бердянського міськрайонного суду до трудової книжки заявника не внесені, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця відповідали положенням ст.ст. 18, 65 Закону України «Про виконавче провадження», його постанова від 27 жовтня 2020 року про проведення виконавчих дій має бути виконана стягувачем, який повинен бути зацікавленим у виконанні рішення суду, а, натомість, створює перешкоди, не надаючи трудову книжку роботодавцю.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 260, 352, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Міненка Сергія Володимировича відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя О. М. Вірченко