Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2021 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

В складі: головуючої - судді Репушевської О.В.;

за участі: секретаря судового засідання Штуфра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження, цивільну справу №479/936/20 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами,

у ч а с н и к и с п р а в и :

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить розділити майно, яке належить їм з відповідачем ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя, та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 посилаючись на те, що добровільно розділити спільне майно вони не можуть.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Вислухавши сторони, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Згідно положень ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Положеннями ч.1 ч.2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Нормативними положеннями ст.71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р №11).

Зі змісту п.23, п.24 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому, суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

Судом встановлено, що сторони з 02 вересня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі(а.с.6), який рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області розірвано 09 серпня 2018 року.

16 березня 2006 року відповідач ОСОБА_2 купив житловий будинок з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 , житловою площею 37.3 кв.м., загальною площею 59.5 кв.м., що підтверджується даними договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого Т.П. Білявською, приватним нотаріусом Кривоозерського районного нотаріального округу Миколаївської області 16 березня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №243(а.с.7) та витягом №10218755 про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 28 березня 2006 року(а.с.8).

Відповідно до положень ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позовні вимоги позивача, так як, сторони визнають, що даний житловий будинок є їх спільною сумісною власністю подружжя, та не заперечують щодо визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 його частину.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами - задовольнити.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя:

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями та побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору в сумі 840.80 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: https://court.gov.ua/sud1415/, E-mail: .

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 27 липня 2021 року.

Суддя :