Житомирський апеляційний суд
Справа №296/7846/20 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 76 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/7846/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП САН ДЕКОР», третя особа - ОСОБА_2 , про стягнення невиплаченої вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СП САН ДЕКОР»,

на заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира, ухвалене 24 лютого 2021 року суддею Рожковою О.С. у м. Житомирі, повний текст рішення складено 24 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СП САН ДЕКОР» (далі - Товариство, ТОВ «СП САН ДЕКОР»), у якому, з урахуванням заяви від 30.09.2021, яка направлена поштою до суду 03.02.2021 та надійшла до суду 04.02.2021 (а.с.45-49), заяви від 17.02.2021, у тому числі про залишення позову в частині без розгляду та зміну предмету позовних вимог (а.с. 62, 63-66), остаточно просила: стягнути з відповідача на її користь 126000 грн невиплаченої вихідної допомоги при звільненні, відповідно до ч.1 ст.44 КЗпП України; 116900 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідно до частини ч.1 ст.117 КЗпП України.

В обґрунтування позову зазначила, що працювала директором ТОВ «СП САН ДЕКОР», проте під час перебування її на лікарняному, рішенням зборів учасників Товариства від 17.08.2020 припинено її повноваження, як директора, на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, про що її повідомили листом 18.08.2020.

При звільненні з нею не проведено повний розрахунок, не виплачено вихідну допомогу у розмірі шестимісячного середнього заробітку. Зазначила, що розмір отримуваної нею заробітної плати на посаді директора становив 21245 грн. Тому вважає, що сума невиплаченої вихідної допомоги при звільненні складає 126000 грн (21000х6). Також підлягає стягненню з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, який станом на 04.02.2021 складає 116900 грн (11900 грн+21000 грн х 5 місяців затримки виплати).

Також, вказала, що 12.02.2021 нею отримано наказ Товариства від 25.01.2021 №4-1К про внесення змін до наказу №70К від 18.08.2020, яким змінено дату звільнення її з роботи з 18.08.2020 на 20.08.2020. Водночас, наказ про її звільнення з роботи їй не вручено та у неї відсутній.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2021 заяву ОСОБА_1 про залишення позову, поданого представником ОСОБА_3 до Товариства, задоволено. Позов в частині позовних вимог щодо визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі залишено без розгляду. У задоволенні клопотання представника Товариства - Гуртовенка Р.М. про закриття провадження у справі відмовлено.

Заочним рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2021 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "СП САН ДЕКОР" на користь позивача 126000 грн невиплаченої вихідної допомоги при звільненні та 114396,45 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою цього суду від 12.05.2021 заяву Товариства про перегляд заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24.02.2021 залишено без задоволення (а.с. 140-141).

В апеляційній скарзі (а.с.152-155, 175-178) представник Товариства Гуртовенко Р.М., посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

На його думку, заява про зміну предмету позову у даній справі прийнята судом до розгляду всупереч вимогам ч. 3 ст. 49 ЦПК України. При цьому, суд позбавив представника ТОВ «СП САН ДЕКОР» права обґрунтувати свої заперечення на змінені позовні вимоги ОСОБА_1 .

Вважає, що суд неправильно встановив розмір середнього заробітку ОСОБА_1 на підставі наявної в матеріалах справи довідки, оскільки розмір заробітної плати встановлений позивачці, відповідно до п. 9.1 Статуту Товариства, рішенням його засновника від 08.10.2014 в сумі 3750 грн. На його думку, ОСОБА_1 не мала права встановлювати та виплачувати собі заробітну плату у сумі 20000 грн на свій розсуд всупереч рішенню вищого органу управління Товариства. Отже, вважає, що з приводу розміру вихідної допомоги існує спір, у зв`язку з чим вини відповідача у її невиплаті немає. Окрім того, позивачка не працювала на час звільнення, оскільки з 17.08.2020 по 19.08.2020 була тимчасово непрацездатною, а тому строк розрахунку для неї мав би наступити виключно не пізніше наступного дня після пред`явлення нею вимоги до роботодавця про проведення розрахунку. Проте, з такою вимогою ОСОБА_1 до Товариства не зверталась.

Окрім того, вказав про порушення судом першої інстанції правил підвідомчості даної справи, оскільки за первинним позовом ОСОБА_1 оскаржувала своє звільнення з роботи на підставі пункту 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України та ч.3 ст. 99 ЦК України, проте дана категорія справ розглядається виключно за правилами господарського судочинства за п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 просив залишити її без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів. Вказав, що суд правильно встановив щомісячний розмір заробітної плати позивачки, який складав 21245 грн, та дійшов обґрунтованого висновку, що розмір невиплаченої вихідної допомоги становить в межах заявлених позовних вимог 126000 грн (21000х6). У зв`язку з невиплатою вихідної допомоги, суд також правомірно стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 114396грн. Окрім того, звернув увагу на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2021, яким відмовлено у задоволенні позову Товариства до Управління Держпраці у Житомирській області про визнання протиправним, скасування припису, яке стосувалося обставин невиплати позивачці вихідної допомоги.

В судовому засіданні представник Товариства та третьої особи ОСОБА_2 - Гуртовенко Р.М. апеляційну скаргу підтримав, з наведених у ній підстав. ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнали, посилаючись на її безпідставність та аргументи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просили залишити її без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 5 статті 41 КЗпП України передбачено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Статтею 44 КЗпП України передбачено, що при припиненні трудового договору, зокрема, з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в період з 17.08.2020 по 19.08.2020 була тимчасово непрацездатною, що підтверджується листком непрацездатності серії АДТ №490291 від 17.08.2020, який у ТОВ «СП САН ДЕКОР» зареєстрований 21.08.2020 за вхідним №179 (а.с.7).

Рішенням загальних зборів учасників (засновників) Товариства від 17.08.2020, яке оформлене протоколом №9, припинено повноваження директора ТОВ «СП САН ДЕКОР» ОСОБА_1 та звільнено її з посади директора Товариства з 17.08.2020 на підставі п.5. ч.1. ст.41 КЗпП України (а.с.9).

18.08.2020 листом Товариство повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до рішення загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «СП САН ДЕКОР» від 17.08.2020, оформленого протоколом №9, п.п.7, п.17, п.п.21.4, п.21, п.п.23.7, п.23 Статуту Товариства, наказу від 18.08.2020 №69К з 18.08.2020 припинено її повноваження директора на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП (а.с.10). До листа додано копію рішення та копію наказу №69 К від 18.08.2020 про призначення директором Товариства ОСОБА_2 (а.с. 10).

25.01.2021 внесено зміни до наказу №70К від 18.08.2020, а саме звільнено директора ОСОБА_1 з роботи з 20.08.2020 в зв`язку з припиненням повноважень на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, що підтверджується наказом ТОВ «СП САН ДЕКОР» про внесення змін до наказу № 70К від 18.08.2020 (а.с.70).

Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ «СП САН ДЕКОР» від 15.07.2020 №43, загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 30.06.2020 за винятком аліментів становить 135253,27 грн, по 21245 грн на місяць (а.с.12).

Також, матеріали справи містять рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2021, яке набрало законної сили, відповідно до якого у задоволенні позову Товариства до Управління Держпраці у Житомирській області відмовлено (а.с. 58-61).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що, в порушення вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, у день звільнення відповідачем не виплачено ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі не менше шестимісячного середнього заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України. Тому, оскільки роботодавцем допущено затримку розрахунку належних позивачці сум, у відповідності до ст. 117 КЗпП України, з Товариства на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час такої затримки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачка мала право на отримання вихідної допомоги у розмірі не менше шестимісячного середнього заробітку згідно зі ст. 44 КЗпП України, оскільки звільнена з роботи на підставі п. 5 ч. 1 ст.41 КЗпП України. Водночас, суд апеляційної інстанції не може погодитись з розміром невиплаченої вихідної допомоги, який встановлений судом, враховуючи таке.

Суд першої інстанції, розраховуючи розмір середнього заробітку ОСОБА_1 послався на довідку від 15.07.2020 про доходи останньої за січень - червень 2020 року, відповідно до якої її заробітна плата на місяць у цей період становила 21245 грн (а.с.12). Проте, суд не звернув уваги, що зазначена довідка не підписана керівником, зокрема, самою ОСОБА_1 , яка на час її видачі обіймала посаду директора Товариства.

Натомість, суд апеляційної інстанції приймає до уваги докази, надані представником відповідача після ухвалення оскаржуваного рішення, оскільки, як вбачається з матеріалів справи у заяві від 17.02.2021, яка надійшла до суду 18.02.2021, позивачка змінила предмет позову, проте, суд першої інстанції в порушення вимог ч. 3 ст. 280 ЦПК України не відклав розгляд справи, а ухвалив заочне рішення 24.02.2021, позбавивши Товариство процесуальної можливості подати свої заперечення та відповідні докази.

Так, згідно п. 9.1 наданої відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення копії Статуту Товариства вищим органом Товариства є Загальні збори Учасників, які обирають голову Товариства. Головою Товариства може бути тільки працівник Учасника Товариства (а.с. 108-113).

Згідно п. п. 9.3.10 п. 9.3 Статуту до компетенції Зборів Учасників Товариства відноситься визначення умов оплати праці посадових осіб Товариства, його філій та представництв.

Відповідно до рішення єдиного учасника Товариства ОСОБА_2 від 08.10.2014 директору Товариства встановлена заробітна плата в сумі 3750 грн (а.с.107).

Зазначені докази не спростовані позивачкою та її представником.

В той же час, розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі у 2021 року установлений: з 1 січня - 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позивачці належить до виплати при звільненні 36000 грн вихідної допомоги (6х6000).

При цьому, колегія суддів, у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, не приймає до уваги посилання ОСОБА_1 на обставини, встановлені рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2021, оскільки позивачка не була учасником даної справи.

Також, як свідчить зміст даного судового рішення, у приписі управління Держпраці в Житомирській області, який був предметом оскарження у адміністративній справі, встановлено лише обов`язок виплатити вихідну допомогу позивачці без зазначення її розміру, а досліджена судом розрахунково-платіжна відомість за серпень 2020 року, свідчить про те, що ОСОБА_1 нараховано за серпень 2020 року: основну заробітну плату у розмірі 2980,80 грн, додаткову зарплату у розмірі 9766,20 грн, компенсацію за 27 днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 21059,20 грн, а разом 33806,20 грн.

Окрім того, суд апеляційної інстанції враховує, що позивачка в день звільнення не працювала, а тому вихідна допомога мала бути їй виплачена, згідно ст. 116 КЗпП України, не пізніше наступного дня після пред`явлення нею вимоги про розрахунок. Такої вимоги до Товариства матеріали справи не містять. Проте враховуючи, що позовну заяву про стягнення з відповідача вихідної допомоги позивачка подала в суд 03.02.2021 (здала на пошту), то саме з цієї дати слід розрахувати середній заробіток за час затримки розрахунку і до 13.07.2021, сума якого становить 33538,46 грн (109 днів затримки розрахунку х 6000 грн).

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, стягнення з відповідача на користь позивачки 36000 грн невиплаченої вихідної допомоги при звільненні, 33538,46 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 лютого 2021 року по 13 липня 2021 року та 1738,45 грн судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки спір, розглянутий судом, стосувався лише стягнення невиплаченої вихідної допомоги та середнього заробітку за час затримки розрахунку, тому справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а доводи апеляційної скарги про те, що спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СП САН ДЕКОР» задовольнити частково.

Заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 24 лютого 2021 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СП САН ДЕКОР» на користь ОСОБА_1 36000 грн невиплаченої вихідної допомоги при звільненні, 33538,46 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03 лютого 2021 року по 13 липня 2021 року та 1738,45 грн судових витрат.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 19 липня 2021 року.