Номер провадження: 22-ц/813/6045/21
Номер справи місцевого суду: 521/8682/20
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І. А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Дришлюка А.І.,

Громіка Р.Д.,

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року по справі за позовом Головного управління Національної поліції в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожити комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В:

01 червня 2020 року Головне управління Національної поліції в Одеській області звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті за спожити комунальні послуги.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 проживає в кімнаті АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 в період з 2016 року по 2019 рік не сплачував за комунальні послуги та на день подачі даного позову в нього наявний борг у розмірі 11 303,75 грн.. Наказом ГУНП в Одеській області №366 від 11 лютого 2020 року, затверджено Положення про гуртожиток Головного управління Національної поліції в Одеській області, що розташований за адресою: вул. Академіка Філатова, 72, м. Одеса. Згідно Положення про гуртожиток ГУНП в Одеській області наймачі зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку. Відповідно до п. 6 розділу III Положення про гуртожиток ГУНП в Одеській області, наймач сплачує за проживання в гуртожитку, а також за житлово-комунальні послуги, які йому надаються у зв`язку із проживанням. Позивач зазначає, що розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого Головним управлінням. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку, також, визначається порядок здійснення розрахунків між ГУНП в Одеській області та особою, що проживає в гуртожитку. З 2016 року з ОСОБА_1 договір найму житла не укладався, проте відповідач продовжував проживати в гуртожитку та користуватись комунальними послугами.

Отже, позивач стверджує, що в порушення зазначених норм закону ОСОБА_1 відмовляється виконувати свої зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню, а тому позивач звернувся до суду з відповідною позовною заявою, яку просив задовольнити у повному обсязі з наведених у позовній заяві правових підстав.

Відповідач в судове засідання з`явився, просив відмовити у задоволенні позовної заяви, подав до суду відзив на позовну заяву.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Одеській області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно із частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 29 липня 2021 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Так, правовідносини, які виникають між сторонами, є договірними і відносяться до правовідносин з договору найму жилого приміщення у поєднанні з договором про надання послуг з обслуговування приміщення та його утримання (комунальних послуг).

Частиною 1 ст. 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Згідно із ч. 1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі.

Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч. 1 ст. 812 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №202870953 від 04 березня 2020 року, власником гуртожитку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 є держава Україна в особі Національної поліції України, реєстраційний №01.

Позовні вимоги обґрунтовані, тим, що відповідач проживає у гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_3 , та має заборгованість за комунальні послуги отримані за даною адресою.

Відповідно до ст. 130 ЖК Української PCP, порядок користування жилою площею гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану житлову площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера, відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 131 ЖК Української PCP, примірне положення про користування гуртожитками затверджується Кабінетом Міністрів України після консультацій і громадськістю, що проводяться відповідно до законодавства.

Відповідно до Примірного положення про користування гуртожитками аркани державної влади, органи місцевого самоврядування, власники гуртожитків після консультацій з громадськістю (громадськими організаціями, створеними з метою захисту інтересів мешканців гуртожитків) за погодженням і профспілками (за наявності) затверджують положення про користування гуртожитками, що перебувають у їхній власності, управлінні, розпорядженні, користуванні.

На виконання вказаних вимог наказом ГУНП в Одеській області №366 від 11.02.2020р. затверджено Положення про гуртожиток Головного управління Національної поліції в Одеській області, розташований за адресою: вул. Академіка Філатова, 72, м. Одеса.

Згідно із пп. 2 п. 3 розділу III наймачі зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку

Відповідно до п. 6 розділу III Положення про гуртожиток ГУНП в Одеській області наймач сплачує за проживання в гуртожитку, а також за житлово-комунальні послуги, які йому надаються у зв`язку із проживанням.

Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженого Головним управлінням. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між ГУНП в Одеській області та особою, що проживає в гуртожитку.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема щодо укладення між сторонами договору оренди/найму житла, його строку дії, розміру орендної плати, тощо .крім того не надано доказів, що підтверджують проживання відповідача у гуртожитку.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду, оскільки з матеріалів справи убачається, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини які виникли між сторонами та надав їм вірну правову оцінку.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно із частиною першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За таких обставин доказуванню у даній справі підлягає факт укладення договору у письмовій формі, його підписання та узгодження сторонами усіх умов оренди.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, позивач надає до апеляційної скарги копію Договору найму житлового приміщення №139 від 01.01.2017р., відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1 уклав договір найму кімнати №72 у гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 строком до 31.12.2017р..

Згідно із ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянт є позивачем у справі, тому мав об`єктивну можливість подати докази до позовної заяви або в суді першої інстанції. Оскільки апелянт не навів поважних причин не подання цих доказів до районного суду, які були додані до апеляційної скарги, тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін. Та відповідно до ч.3, 4 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З викладених норм права вбачається, що кожна сторона сама обирає стратегію захисту своїх прав, а суд розглядає справи тільки в межах заявлених сторонами вимог та наданих ними доказів. Та у даному випадку саме на ГУ Національної поліції в Одеській області, як на позивача, покладається обов`язок довести наявність підстав для задоволення позову, зокрема узгодження сторонами умов оренди. Проте позивачем до суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 26 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, який правильно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який перевірив їх та обґрунтовано відхилив, а тому судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи скаржника.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія визнає, що судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 29 липня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дришлюк

Р.Д.Громік