22-ц/804/797/21
237/3406/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року місто Маріуполь

справа № 237/3406/19

провадження № 22-ц/804/797/21

Донецький апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.,

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на рішення Мар`їнського районного суду Донецької області у складі судді Кучко Я.Ю. від 02 жовтня 2020 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

20 червня 2019 року засобами поштового зв`язку Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (далі - ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ») звернулось з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави.

Позовна заява мотивована тим, що 21 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (далі ПАТ «ВБР») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IKAPNAOG.7709.001, за умовами якого ПАТ «ВБР» надало відповідачу кредит в сумі 70 020,00 гривень для придбання автомобіля ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ, 2011 року випуску, а відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 червня 2016 року та сплатити проценти за його користування.

21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 укладено договір поруки за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором.

21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 укладено договір застави рухомого майна, в заставу надано автомобіль марки ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ, 2011 року випуску.

06 березня 2019 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» укладено договір № 146 про відступлення прав вимоги, за яким до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшли права вимоги за вищевказаним кредитним договором. Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на 20 червня 2019 року складає 60 088,24 гривень, з яких: 33 425,79 грн сума основної заборгованості, 26 662,45 грн сума заборгованості за відсотками.

Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 088 грн 24 коп. та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Мар`їнського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави відмовлено. Стягнуто з ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 4 000 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивачем не доведено суду факту виконання вимог договору про відступлення права вимоги, оскільки право вимоги за кредитними договорами, що складають предмет договору про відступлення прав вимоги, виникає не раніше моменту отримання ПАТ «ВБР» грошових коштів, який може, як збігатися з моментом укладання договору так і ні. При цьому з огляду на положення п. 3.3. договору № 146 факт передання у момент укладання договору документів на підтвердження прав вимоги не свідчить про сплату ціни договору.

Саме з фактом отримання ПАТ «ВБР» обумовленої у договорі грошової суми пов`язане виникнення у ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» права вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 та договором поруки до ОСОБА_2 .

Надане до суду платіжне доручення містить відповідні графи під назвами «підпис» та «м.п.», водночас відповідні графічні зображення у вказаних графах відсутні. Тобто, на платіжному дорученні відсутні підписи осіб банку, які провели вказану операцію та відсутня печатка банківської установи, яка б засвідчувала повноваження вказаних осіб та слугувала підтвердженням факту проведення господарської операції з перерахування грошових коштів, тобто вказане платіжне доручення не містить всіх необхідних реквізитів, які б надавали йому статус офіційного документу, підтверджуючого факт перерахування коштів, що свідчить про недоведеність перед судом виникнення права вимоги у ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження наявності чи відсутності заборгованості та її розміру, зокрема, виписки по рахунку, яка є первинним документом та належним підтвердженням наявності та розміру заборгованості.

Розрахунок заборгованості, як такий, без надання доказів як взагалі отримання кредитних коштів відповідачем, так і внесення відповідачем коштів на погашення кредитної заборгованості не може бути належним та допустимим доказом наявності кредитної заборгованості загалом та її розміру зокрема, оскільки правильність проведених розрахунків, за відсутності доказів проведених операцій за рахунком неможливо перевірити.

Суд критично поставився до наданої позивачем довідки про стан кредитної заборгованості, оскільки вона є вираженням волі зацікавленого у результаті справи позивача та не відповідає критеріям об`єктивності доказу та достовірності викладених у документі обставин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

26 січня 2021 року позивач ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що не отримання відповідачами повідомлення про відступлення права вимоги по кредитному зобов`язанню не є підставою для не виконання вимог кредитного договору. ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є новим кредитором на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги, на підтвердження чого суду надані відповідні докази.

До суду першої інстанції надано довідку про стан кредитної заборгованості від 20 червня 2019 року та розрахунок заборгованості станом на 06 березня 2019 року. Наданий розрахунок заборгованості містить всю необхідну інформацію, що стосується спірного кредитного договору, зокрема, розмір заборгованості та розбивку на тіло, відсотки, комісію, пені та штрафи, а також здійснені відповідачем платежі. Вимоги позивача щодо суми заборгованості відповідачами не спростовані, тож висновки суду щодо недоведеності наявної заборгованості у позичальника є передчасними.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідачі не скористалися, що не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IKAPNAOG.7709.001 про надання ОСОБА_1 для придбання авто кредиту у сумі 70 020,00 гривень за процентною ставкою 16,80% річних з терміном користування кредитом до 20 червня 2016 року.

Для погашення кредиту та сплати відсотків та комісій сторонами погоджено обов`язок банку відкрити ОСОБА_1 рахунок НОМЕР_1 .

При кредитуванні нових і б/в автомобілів позичальник доручає банку без додаткового узгодження перерахувати кредитні кошти з кредитного рахунку в сумі 70 020 гривень на поточний рахунок постачальника № НОМЕР_2 у АТ АСТРА БАНК.

Сторони погодили, що моментом надання кредиту вважається день видачі готівки з каси Банку або перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, зазначені в заяві Позичальника. Період сплати кредиту становить з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця.

Сторони погодили, що додатками до кредитного договору № IKAPNAOG.7709.001 від 21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 виступають Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (додаток № 1) та Графік погашення заборгованості (додаток № 2).

21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 (поручитель) укладено договір поруки № PX029031.7729.001, за яким остання надає поруку перед ПАТ «ВБР» за виконання ОСОБА_1 (боржником) зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник.

21 червня 2011 року між ОСОБА_1 (заставодавцем) та ПАТ «ВБР» укладений договір застави рухомого майна ZXA019500.7709.002, за яким сторони досягли згоди про надання заставодавцем в заставу майна, а саме автомобіля легкового седану сірого кольору марки ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ, 2011 року випуску, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед заставодержателем.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 остання надала згоду своєму чоловікові, ОСОБА_1 , на заставу транспортного засобу ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ, 2011 року випуску.

Відповідно до пункту п. 2.1. копії договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, що укладений між ПАТ «ВБР» (Банк) та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (Новий кредитор), Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців Боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку № 1 до цього Договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеному між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», вказаний договір про відступлення прав вимоги укладений зокрема, відносно кредитного договору № IKAPNAOG.7709.001 від 21 червня 2011 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 , загальний залишок заборгованості на дату укладення договору 06 березня 2019 року становить 60 088,24 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 33 425,79 грн, залишок за відсотками 26 662,45 грн.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Зайцева С.А., Попова С.А.

Ухвалою апеляційного суду від 05 лютого 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою апеляційного суду від 22 лютого 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Суд встановив, що 21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого ПАТ «ВБР» надало відповідачу кредит в сумі 70 020 гривень за процентною ставкою 16,80% річних з терміном користування кредитом до 20 червня 2016 року для придбання автомобіля ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ, 2011 року випуску.

21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 укладено договір поруки за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором.

Зазначені обставини відповідачі не оспорюють.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, між іншим, послався на недоведеність позивачем виникнення права вимоги до відповідачів, з чим апеляційний суд не погоджується, оскільки такий висновок суперечить встановленим у справі обставинам.

Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За вимогами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

До позовної заяви позивачем долучена копія договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного між ПАТ «ВБР» (Банк) та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», за яким новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору; витяг з додатку №1 до вказаного договору, з якого вбачається, що вказаний договір про відступлення прав вимоги укладений зокрема, відносно кредитного договору № IKAPNAOG.7709.001 від 21 червня 2011 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 , загальний залишок заборгованості на дату укладення договору 06 березня 2019 року 60 088,24 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 33 425,79 грн, залишок за відсотками 26 662,45 грн. На підтвердження факту перерахунку коштів за договором № 146 по відступлення(купівлю-продаж) прав вимог надана копія платіжного доручення № 5 від 05 березня 2019 року.

Вказані докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідачів.

Заперечення відповідачів про неповідомлення їх про заміну кредитора не впливає на дійсність права вимоги чи недійсність відступлення права вимоги, оскільки відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Не можна вважати обгрунтованим і висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості, оскільки до відповіді на відзив позивач надав суду детальний розрахунок заборгованості на момент укладення договору про відступлення прав вимог № 146 від 06 березня 2019 року із зазначенням дат виникнення заборгованості за кредитним договором, який відповідачами спростований не був.

Згідно з вказаного розрахунку останній платіж боржником був зроблений 10 липня 2014 року в розмірі 1 733,00 грн, що було передбачено графіком погашення кредиту, після чого сальдо строкової заборгованості визначено в розмірі 33 425,79 грн, що кореспондується з сумою заборгованості, визначеному в додатку № 1 до договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», та яку просить стягнути позивач з відповідачів.

Відповідачі вказаний розмір заборгованості по кредиту не спростували, доказів про погашення кредиту після 10 липня 2014 року ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надали.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що з відповідачів солідарно належить стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 33 425,79 грн на користь позивача.

Позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за відсотками в розмірі 26 662,45 грн, який визначений станом на 06 березня 2019 року.

Апеляційний суд вважає, що в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до кредитного договору від 21 червня 2011 року строк дії договору визначений до 20 червня 2016 року.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12 (провадження№14-10цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Оскільки строк дії кредитного договору, який укладений з відповідачем ОСОБА_1 , сплинув 20 червня 2016 року, то з вказаного часу право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, в той час як позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами станом на 06 березня 2019 року в розмірі 26 662,45 грн.

Розмір заборгованості за відсотками на день закінчення строку дії кредитного договору 20 червня 2016 року складає 11 165,04 грн, тому апеляційний суд вважає, що саме вказана сума заборгованості підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про скасуванні рішення суду першої інстанції повністю з ухваленням нового рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 44 590,83 грн, яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 33 425,79 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 11 165,04 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 44 590,83 грн.

Розподіл судових витрат

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з позовом на загальну суму 60 088,24 грн позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. Позовні вимоги задоволені на суму 44 590,83 грн, тобто на 74,21%, то з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1 425,58 грн, по 712,79 грн. з кожного.

При подачі апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 881,50 грн, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та задоволенні позовних вимог на 74,21 %, тому з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2 138,36 грн по 1 069,18 грн з кожного.

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу на суму 8 500 гривень стороною відповідача ОСОБА_1 суду першої інстанції надано відповідне клопотання, в якому викладено обсяг виконаних в межах надання правової допомоги робіт, а саме адвокатом здійснено: вивчення матеріалів справи, підготовлено відзив на позовну заяву, надано консультацію клієнту із питання вирішення спірних відносин, прийнято участь у судових засіданнях.

Апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Апеляційний суд при визначенні суми витрат на професійну правничу допомогу виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належить і професійна правнича допомога, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що сума 4 000,00 гривень є співмірною із складністю цієї справи, проведеним адвокатом обсягом робіт, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, та з урахуванням часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ГЛОАБЛ СПЛІТ» (74,21%) та положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України вважає, що на користь ОСОБА_1 з позивача належить стягнути на відшкодування витрат на правничу допомогу 1 031,60 грн. (25,79%)

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» задовольнити частково.

Рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 02 жовтня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (, юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф. 5) суму заборгованості за кредитним договором № IKAPNAOG.7709.001 від 21 червня 2011 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ОСОБА_1 , в розмірі 44 590 (сорок чотири тисячі п`ятсот дев`яносто) гривень 83 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в розмірі 33 425,79 грн та заборгованості за відсотками в розмірі 11 165,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (, юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф. 5) у відшкодування витрат по сплаті судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції по 712 (сімсот дванадцять) гривень79 коп. з кожного; у відшкодування витрат по сплаті судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, по 1 069 (одна тисяча шістдесят дев`ять) гривень18 коп. з кожного.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (, юридична адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 5-Б, оф. 5) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 1 031 (одна тисяча тридцять одна) грн 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

.

Суддя-доповідач О.М. Пономарьова

Судді С.А. Зайцева

С.А. Попова