ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2021 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи №521/8781/18

Апеляційне провадження №22-ц/813/2567/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів-Ващенко Л.Г., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 26 березня 2019 року, постановлене під головуванням судді Гуревського В.К.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та відзиву на позов

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків у розмірі 119 619 грн., завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП).

Позов обґрунтовано тим, що 11 лютого 2017 року близько 08:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Тойота», д/н НОМЕР_1 , в м. Одесі по вул.Розумовська, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під його керуванням, який рухався в зустрічному напрямку.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 10 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у настанні пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП.

В результаті ДТП автомобіль «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження. Згідно висновку експерта №037/17 від 07 березня 2017 року вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 117 819 грн., вартість проведення експертної оцінки склала 1 800 грн.

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в страховій компанії «Європейський страховий союз», якій анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності та зобов`язання за раніше укладеними договорами не виконуються, позивач просив задовольнити його вимоги (а.с.1-3).

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи, що він заявлений до неналежного відповідача, оскільки його цивільна-правова відповідальність була застрахована. Заперечував проти висновку експерта від 07 березня 2017 року, посилаючись на його упередженість та необґрунтованість (а.с.100-102).

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 27 листопада 2018 року (протокольною) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» (а.с.99).

Представник третьої особи свого ставлення до позову ОСОБА_2 не висловив, справа розглянута у його відсутність.

Короткий зміст рішення першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 26 березня 2019 року позов задоволено (а.с.126, 128-131).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 :

- вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 117 819 грн.;

- вартість проведення експертного дослідження у розмірі 1 800 грн.;

- суму сплаченого судового збору у розмірі 1 180 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, який є винним у ДТП, не здійснив ніяких заходів щодо позасудового добровільного відшкодування заподіяного збитку, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля ним не спростована належними доказами.

Крім того, у рішенні зазначено, що відповідачем до матеріалів справи не надана завірена належним чином копія страхового полісу №АК2287032 з відміткою, що він діяв станом на 11 лютого 2017 року, що від відповідача не надходили клопотання про витребування доказів з ПрАТ «Європейський страховий союз», як і інформація щодо його звернення до страховика щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування позивачу.

Доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 26 березня 2019 року скасувати, у позові ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права і процесуального права (а.с.136-138).

Зокрема, доводи апеляційної скарги зводяться до того, що належним відповідачем у справі має бути страховик, в якому він (відповідач) застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що суд першої інстанції зазначене заперечення, викладене ним у відзиві на позов, не врахував під час винесення судового рішення. Зазначав, що висновок експерта, наданий позивачем, не може вважатись належним доказом у справі.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем та його представником не наданий.

Позиція апеляційного суду

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

11 лютого 2017 року близько 08:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Тойота», д/н НОМЕР_1 , в м.Одесі по вул.Розумовська, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д/н НОМЕР_2 , під його керуванням, та який рухався в зустрічному напрямку.

Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 10 березня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у настанні пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП (а.с.7).

На час скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована відповідно до поліса № АК2287032 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик ПрАТ «Європейський страховий союз», який з 03 жовтня 2017 року позбавлений права укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.93,139).

Відповідно до висновку №037/17 експертного автотоварознавчого дослідження від 07 березня 2017 року, який складений судовим експертом Кеосак А.П., внаслідок вказаної ДТП, ринкова вартість транспортного засобу Hyundai i30, номерний знак НОМЕР_2 , становить 409 506,58 грн., вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу 117 819,67 грн., розмір матеріального збитку, який завданий власникові транспортного засобу, 89 856, 86 грн. (а.с.9-27).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону № 1961-IV).

Наведене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (п.73), та від 03 жовтня 2018 року в справі № 760/15471/15-ц.

Відтак, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Виходячи саме з такого тлумачення норм матеріального права суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 .

Перевірка чинності полісу страхування загальнодоступна та відкрита інформація на офіційному сайті МТСБУ, на що не звернув уваги суд першої інстанції під час визначення розміру відшкодування позивачу.

З огляду на встановлення факту чинності полісу страхового відшкодування на момент ДТП, в межах ліміту відповідальність несе саме страховик - ПрАТ «Європейський страховий союз» (а.с.93).

При цьому, статтею 9 Закону № 1961-IV встановлено, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого.

У цій справі позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 як страхувальника про відшкодування шкоди, в тому числі в межах суми страхового відшкодування.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Належними відповідачами у спорах про відшкодування шкоди в межах суми страхового відшкодування є не страхувальник, а страховик, до якого ОСОБА_2 позов не пред`явив.

Тому в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в межах суми страхового відшкодування слід відмовити, оскільки у цій частині вимог позов пред`явлено до неналежного відповідача. Відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у разі коли у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадах, передбачених ст.37 Закону № 1961-IV), то відшкодування шкоди можливе з особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована.

За ст.37 Закону № 1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (пп.37.1.4 п.37.1).

З огляду на те, що:

- ДТП сталась 11 лютого 2017 року;

- складання висновку експерта щодо визначення розміру шкоди 07 березня 2017 року;

- визнання винним у скоєнні ДТП відповідача 10 березня 2017 року;

- звернення до суду з позовом до страхувальника ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків 16 травня 2018 року (через пошту),

у позивача була можливість упродовж встановленого законодавством строку звернутися до страховика.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Посилання в позовній заяві на ту обставину, що ПрАТ «Європейський страховий союз» анульовано ліцензію на провадження страхової діяльності, тому зобов`язання за раніше підписаними договорами не виконуються, не ґрунтуються на закону.

Так, страховик ПрАТ «Європейський страховий союз» з 03 жовтня 2017 року позбавлений права укладати договори страхування (ОСЦПВВНТЗ) та позбавлений членства в МТСБУ, що підтверджується а.с.93,139,142.

Разом з тим, п.52.5 ст.52 Закону № 1961-IV передбачено, що страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правої відповідальності.

Випадків, за існування яких у ПрАТ «Європейська страхова компанія» не виникає обов`язку із виплати страхового відшкодування позивачу, не встановлено.

Розмір шкоди, завданої позивачеві, підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження, складеного судовим експертом Кеосак А.П. від 07 березня 2017 року, який відповідачем не спростований у спосіб встановлений процесуальним законодавством.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх заперечень щодо висновку експерта.

Отже, позивач надав суду докази щодо розміру майнової шкоди, які не спростовано відповідачем, і сумнівів у таких доказах не виникає.

Крім того, із дослідницької частини висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 07 березня 2017 року вбачається, що розрахунки здійснено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля. При цьому, експертом встановлено:

- ринкова вартість транспортного засобу Hyundai i30, номерний знак НОМЕР_2 , становить 409 506,58 грн.;

- вартість відновлювального ремонту транспортного засобу 117 819,67 грн.,;

- розмір матеріального збитку, який завданий власникові транспортного засобу, 89 856, 86 грн. (а.с.9-27).

Враховуючи, що позивач просив суд стягнути з відповідача саме вартість відновлювального ремонту у сумі 117 819 грн. (без зазначення копійок), розмір якого перевищує ліміт відповідальності страховика, встановленого п.9.2 ст.9 Закону № 1961-IV, колегій суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_1 різниці між розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою, що складає ліміт відповідальності ПрАТ «Європейський страховий союз», виходячи з такого розрахунку: 117 819 50 000 = 67 819 грн.

Щодо судових витрат

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та позову відповідно, судові витрати у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають перерозподілу.

З огляду на:

- обсяг заявлених позовних вимог у розмірі 117 819грн., що складає 100% заявлених вимог,

- розмір задоволених вимог 67 819 грн., що становить 58% від заявлених вимог (67 819х100 : 117 819 = 58),

то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 683,35 грн., що становить 58 % від 1 178,19 грн., які підлягали сплаті позивачем при подачі позову, але сплачені у більшому розмірі 1 200 грн., виходячи з такого розрахунку: 1 178,19 х 58 : 100 = 683,35 грн. (а.с.4).

За проведення експертизи сплачено 1 800 грн. (а.с.8). Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 044 грн. (1 800 х 58/100).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 67 819 грн. та судові витрати. В частині позову про відшкодування шкоди в межах суми страхового відшкодування слід відмовити, оскільки у цій частині вимог позов пред`явлено до неналежного відповідача.

Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 26 березня 2019 року змінити, виклавши резолютивну частину у новій редакції.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ):

- вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 67 819 грн. (шістдесят сім тисяч вісімсот дев`ятнадцять гривень);

- судовий збір у розмірі 683,35 грн. (шістсот вісімдесят три гривні тридцять п`ять копійок);

- вартість проведеного експертного дослідження в розмірі 1 044 грн. (одна тисяча сорок чотири гривні).

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 березня 2021 року.

Головуючий:

Судді: