Провадження № 2/643/1297/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2021 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бабельник І.В.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про зменшення розміру аліментів, який було встановлено судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 18.07.2019 у справі № 643/11046/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що з моменту видачі судового наказу про стягнення аліментів в його житті відбулися певні зміни, а саме він повторно одружився і в новому шлюбі у нього народилась дитина, яка також потребує належного матеріального забезпечення. На сьогодні позивач офіційно не працює, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, ніяких інших доходів не має. Оскільки позивач офіційно не працює, то виконавчою службою з нього стягується аліменти у розмірі 1/4 частини середньої заробітної плати по регіону, що становить близько 2 300, 00 грн. Така сума для позивача є непосильною. Таким чином, позивач відповідно до ст. 192 СК України просить суд зменшити розмір аліментів посилаючись на те, що у нього змінилося сімейне положення, народилася дитина у другому шлюбі, дружина знаходиться у декретній відпустці та на його забезпеченні є ще одна дитина дружини.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки вважає, що той факт, що позивач повторно одружився і в новому шлюбі у нього народилась дитина, а також той факт, що він офіційно не працює та не перебуває на обліку в центрі зайнятості не є істотними та достатніми обставинами для зменшення розміру аліментів.

16.02.2021 року позивач надав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідно до ст. 192 СК України він просить суд зменшити розмір аліментів посилаючись на те, що у нього змінилося сімейне положення, народилася дитина у другому шлюбі, дружина знаходиться у декретній відпустці та на його забезпеченні є ще одна дитина, на яку він встановив батьківство.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

30.07.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 30.07.2010, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Від шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 22.11.2011 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 27.02.2019 у справі № 643/869/19 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

18.07.2019 року Московським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ у справі № 643/11046/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Після видачі вищевказаного судового наказу позивач повторно вступив у шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 10.09.2019 року Виконавчим комітетом Пархоміської сільської ради Краснокутського району Харківської області.

В означеному шлюбі у позивача народилась дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії № НОМЕР_4 від 09.11.2019.

Крім того, з 05.02.2021 року у позивача виник обов`язок з утримання дитини від першої шлюбу.

Згідно з наявною в матеріалах справи довідкою № 2219 від 21.09.2020 позивач у Харківському міському центрі зайнятості на обліку як безробітний не перебуває.

Згідно з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості позивач станом на 30.11.2020 року має заборгованість по аліментам в сумі 15 793, 35 грн.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася дочка від іншого шлюбу з ОСОБА_4 .

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів на підставі положень статті 192 СК України.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Проте, в порушення зазначених вище вимог закону позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу та виникненням у позивача обов`язку утримувати дитину дружини від першого шлюбу.

Так, надана позивачем Довідка Пенсійного фонду України № ОК-7 відображає доходи позивача за період з 2011 року по 2018 рік, і не надає суду можливості здійснити обґрунтований та вмотивований висновок про погіршення майнового стану позивача після видачі Московським районним судом м. Харкова 18.07.2019 року судового наказу про стягнення аліментів.

Той факт, що платник аліментів офіційно не працевлаштований (хоча і є працездатним) і має на утриманні дітей своєї дружини від іншого шлюбу, не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання своєї дитини та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року у справі № 355/511/17 (провадження № 61-32606св18).

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до наказу Московського районного суду м. Харкова від 18.07.2019 у справі № 643/11046/19 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку із зміною у позивача сімейного стану, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини ОСОБА_3 , та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приймаючи до уваги, що позивачем не доведено підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених наказом Московського районного суду м. Харкова від 18.07.2019 у справі № 643/11046/19, а сплата аліментів позивачем, який є працездатним, з розрахунку мінімальної заробітної плати у місцевості проживання позивача, при наявності непогашеної заборгованості по їх сплаті не є надмірним тягарем для нього, зменшення розміру аліментів не відповідатиме інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та батька, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 81, 141, 247, 263-265, 268, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

2. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

4. Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 15.03.2021 року.

Суддя Н.В. Новіченко