Житомирський апеляційний суд
Справа №295/4630/20 Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Галацевич О.М.,

за участю секретаря Трикиши Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/4630/20 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про повернення строкового банківського вкладу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2021 року, постановлену під головуванням судді Кузнєцова Д.В. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укгразбанк», Банк) про повернення строкового банківського вкладу.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто ПАТ АБ «Укргазбанк» 14,98 доларів США в якості процентів за депозитним договором банківського вкладу № 138/06/19/0023 від 26.06.2019 року. В решті позовних вимог відмовлено.

06 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги в розмірі 2900,00 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення яким стягнути із ПАТ АБ «Укргазбанк» на його користь витрати на забезпечення професійної правничої допомоги наданої адвокатом в розмірі 2900,00 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 04.01.2021 Богунським районним судом м. Житомира було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 14,98 доларів США в якості процентів за депозитним договором банківського вкладу №138/06/19/0023 від 26.06.2019 та 05 грн 99 коп. судового збору в дохід держави.

06 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги в сумі 2900,00 грн. Заяву мотивував тим, що між ним та адвокатом Біленьким В.В. було укладено договір про надання професійної правничої допомоги та згідно акту прийому - передачі наданих послуг, вартість послуг становить 2900,00 грн, які будуть оплачені після стягнення вказаної суми з відповідача.

Відмовляючи у стягненні витрат за надання професійної правничої допомоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів фактичної сплати ОСОБА_1 зазначеної ним у заяві суми на користь адвоката у зв`язку із наданою правничою допомогою.

Проте, погодитися із таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зокрема, нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вбачається, що 01.06.2020 між ОСОБА_1 та адвокатом Біленьким В.В., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №001180, виданого 29.05.2020, було укладено договір №01-06 про надання професійної правничої допомоги.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків визначаються в актах прийому-передачі наданих послуг. Замовник оплачує винагороду адвокату у готівковому або/чи у безготівковому вигляді. Сума наданих послуг вказується в акті прийому-передачі наданих послуг. Порядок оплати послуг також може підтверджуватися написом адвоката в акті прийому-передачі наданих послуг.

Також у матеріалах справи міститься копія акту №05-01/1 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №01-06 від 01.06.2020, з якого вбачається, що загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 2900,00 грн, з яких: надання 4-х правничих консультацій та складання 1-го правового висновку на судові дебати для підготовки до судових засідань в суді першої інстанції -1000,00 грн; підготовка заяви на усунення недоліків від 22.07.2020 - 500,00 грн; підготовка клопотання від 01.10.2020 - 200,00 грн; підготовка відповіді на відзив від 10.11.2020 - 1200,00 грн.

Крім того, ОСОБА_1 долучено до апеляційної скарги копію квитанції до прибуткового касового ордера №01 від 19.01.2021 із якої вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 2900,00 грн витрат за надання професійної правничої допомоги ОСОБА_2 .

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц.

У свою чергу судом першої інстанції не враховано пункт 1 частини другої статті 137 та частину восьму статті 141 ЦПК України, зокрема те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

З огляду на те, що судом першої інстанції було порушено порядок вирішення питання щодо ухвалення додаткового судового рішення, з приводу вирішення питання про судові витрати, тому відповідно до ч. 4 ст. 379 ЦПК України ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати.

Однак, апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, оскільки скаржник просить суд апеляційної інстанції ухвалити додаткове рішення, що не належить до повноважень апеляційного суду, оскільки відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється в тому самому складі, що ухвалив рішення.

Відтак, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про судові витрати підлягає направленню на новий розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 21 січня 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Дата складення повного судового рішення 23 березня 2021 року.

Головуючий

Судді