Єдиний унікальний номер 229/4434/20
Номер провадження 22-ц/804/1498/21
Єдиний унікальний номер 229/4434/20 Головуючий у 1 інстанції Рагозіна С.О.
Номер провадження 22-ц/804/1498/21 Доповідач Корчиста О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 липня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря Володовського Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмуті цивільну справу №229/4434/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 22 березня 2021 року,

встановив:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 09 жовтня 2018 року о 08-20 год. в м. Дружківка по вул. Гаврилівська вул. Петліна сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 , а також за участі транспортного засобу FORD S-MAX, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача. Відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на другорядній дорозі не надав дорогу на перехресті нерівнозначних доріг автомобілю FORD S-MAX, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення, завдавши механічні пошкодження транспортним засобам, чим порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху.

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 30 листопада 2018 року у справі № 229/5417/18, яка набрала законної сили 10 грудня 2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Також зазначав, що 30 січня 2018 року між ПрАТ «Київський страховий дім» та ОСОБА_2 укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АM/2914780, згідно з яким забезпечений транспортний засіб ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 . Строк дії договору з 00 год. 00 хв. 03 лютого 2018 року по 02 лютого 2019 року; страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, 100 000 гривень; франшизи 1000 гривень.

10 жовтня 2018 року позивач звертався із повідомленням про подію, що може бути визнана страховою до страховика, шляхом направлення зазначеного повідомлення на юридичну адресу страхової компанії рекомендованою поштою.

Відповідач ПрАТ «Київський страховий дім» отримав вказане повідомлення 16 жовтня 2018 року, проте страховик не направив свого представника для огляду пошкодженого майна та не встановив розмір збитків, на підставі чого позивачу довелось самостійно обрати експерта та визначити розмір шкоди.

Також зазначав, що згідно Акту № 02/18 від 09 жовтня 2018 року про оцінку транспортного засобу марки FORD S-MAX, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартість ремонтно-відновлюваних робіт автомобіля FORD S-MAX без урахування зносу складає 78022,34 гривень, вартість відновлювально-ремонтних робіт автомобіля FORD S-MAX з урахуванням зносу складає 28538,07 гривень, ринкова вартість автомобіля FORD S-MAX складає 210216,38 гривень. Вартість проведення експертного дослідження становить 1630 гривень.

Отримавши копію постанови суду, якою була встановлена вина відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, а саме 20 грудня 2018 року, позивач направив рекомендованою поштою на юридичну адресу ПрАТ «Київський страховий дім» заяву про виплату страхового відшкодування, яка була отримана страховиком 26 грудня 2018 року.

Станом на час звернення до суду шкода, спричинена дорожньо-транспортною пригодою, відповідачами не відшкодована, страхове відшкодування не сплачено.

Просив стягнути з ПрАТ «Київський страховий дім» на його користь страхове відшкодування в розмірі 27538,07 гривень, витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 1630 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на його користь, вартість відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 49484,27 гривень, а також франшизу за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AM/2914780 у розмірі 1000 гривень.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 22 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «Київський страховий дім» про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 27538,07 гривень, а також витрати за проведення дослідження в сумі 1630 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AM/2914780 в сумі 1000 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 16,82 гривень.

Стягнуто з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 908 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості відновлювального ремонту автомобіля в сумі 49484,24 гривень скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення в цій частині його позовних вимог.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано висновки Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, у постановах Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року по справі №755/7666/19, від 22 квітня 2020 року по справі №756/2632/17, від 21 грудня 2018 року по справі №910/22554/17, від 03 жовтня 2018 року по справі №201/1431/16-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №686/17155/15-ц, від 22 січня 2019 року по справі №676/518/17, від 23 січня 2019 року по справі №750/6218/16-ц, від 07 лютого 2019 року по справі№645/3746/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №199/6667/15-ц, від 25 березня 2019 року по справі №591/3152/16-ц, від 13 червня 2019 року по справі №587/1080/16-ц, від 30 жовтня 2019 року по справі №753/4696/16-ц, від 04 грудня 2019 року по справі №359/2309/17, від 11 грудня 2019 року по справі №522/15636/16-ц, від 18 лютого 2020 року по справі №522/1251/15-ц, від 21 лютого 2020 року по справі №755/5374/18, від 14 лютого 2018 року по справі №754/1114/15-ц, постанову Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року по справі №6-691цс15.

Зазначає, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець.

Також, в постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року по справі №676/518/17 зроблено висновок, що згідно з ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Величина розміру коефіцієнту фізичного зносу, як складова величина відновлювального ремонту транспортного засобу, входить до складу реальних збитків, які мають відшкодовуватися винуватцем ДТП, тобто ОСОБА_2 .

Оскільки вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, ОСОБА_2 перевищує суму страхового відшкодування, що була стягнута за рішенням суду у цій справі, то з ОСОБА_2 , як винної особи, підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та стягнутим за рішенням суду, страховим відшкодуванням.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

07 червня 2021 року до Донецького апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Ухов Р.В., в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

15 червня 2021 року до Донецького апеляційного суду надійшла відповідь на відзив від ОСОБА_1 , в якому він зазначає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

ПОЯСНЕННЯ СТОРІН У СУДОВОМУ ЗАСІДАННІ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Ухов Р.В., просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ПрАТ «Київський страховий дім» не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено, що 09 жовтня 2018 року о 08-20 год. по вул. Гаврилівська вул. Петліна у м. Дружківка сталася ДТП за участю належного позивачу автомобіля «FORD S-MAX», державний номерний знак НОМЕР_4 , та автомобіля «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 30 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, яка набула чинності 10 грудня 2018 року.

Відповідно до Акту № 02/18 від 09 жовтня 2018 року про оцінку транспортного засобу, ринкова вартість автомобіля марки FORD S-Max 2.0 TDCi 140 HP Trend 6 MT (WA6), реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 210 216,38 гривень; вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля становить 28538,07 гривень.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на 09 жовтня 2018 року була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 2914780 від 30 січня 2018 року, з лімітом відповідальності у 100 000 гривень.

20 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте ПрАТ «Київський страховий дім» не виплатив позивачу розмір страхового відшкодування.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартості відновлювального ремонту в сумі 49484,27 гривень, суд першої інстанції виходив з того, що розмір матеріального збитку, визначений в Акті №02/18 від 09 жовтня 2018 року про оцінку транспортного засобу становить 28538,07 гривень, при цьому резолютивна частина вищенаведеного звіту не містить висновків про встановлення вартості відновлювального ремонту автомобіля у зазначеній сумі, а також вартість відновлювального ремонту в сумі 49484,27 гривень не підтверджена належними доказами.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають наявним в матеріалах справи письмовим доказам та встановленим обставинам.

Обставини щодо дорожньо-транспортної пригоди сторонами не оспорюються.

Також не ставиться під сумнів і те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди, тобто 09 жовтня 2018 року, була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім», що підтверджено письмовим доказом у вигляді полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 2914780 від 30 січня 2018 року, з лімітом відповідальності у 100 000 гривень.

Встановлено та не оспорюється сторонами, що страхове відшкодування ПрАТ «Київський страховий дім» на користь позивача ОСОБА_1 не виплачено.

У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про страхування» страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем.

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення страхового відшкодування в межах страхового ліміту з ПрАТ ««Київський страховий дім» на користь позивача.

Розмір матеріального збитку, визначений в Акті №02/18 від 09 жовтня 2018 року про оцінку транспортного засобу марки FORD S-Max, реєстраційний номер НОМЕР_4 , без урахування ПДВ становить 28538,07 гривень, при цьому резолютивна частина вищенаведеного звіту не містить відомостей про визначення вартості відновлювального ремонту вищенаведеного автомобіля. На вирішення зазначеного дослідження питання про визначення вартості відновлювального ремонту авто не ставилось. (а.с.18-22)

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 пояснив, що здійснив відновлюваний ремонт вищенаведеного автомобілю, але будь які докази на підтвердження вартості виконаних ремонтних робіт у нього відсутні.

Матеріали справи також не містять докази на підтвердження доводів позивача про вартість відновлюваного ремонту.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно частини п`ятої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки FORD S-Max, реєстраційний номер НОМЕР_4 в сумі 49484,27 гривень не підтверджено письмовими або будь-якими іншими доказами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 367 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким судом було надано відповідну правову оцінку, а також фактичним обставинам справи у їх сукупності, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам закону і підстави для його скасування відсутні.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 22 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.І. Корчиста

Судді: Т.В. Космачевська

Ю.М. Мальований

Повний текст постанови складено 22 липня 2021 року.

Головуючий О.І. Корчиста