ПОСТАНОВА

Іменем України

01 липня 2021 року м. Кропивницький

справа № 404/425/21

провадження № 22-ц/4809/1155/21

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Дуковського О. Л.

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ реєстрації місця проживання особи міської ради міста Кропивницького,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Вишня-Чижова Ганна Вікторівна, на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда (суддя Павелко І. Л.) від 21 квітня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Вишня-Чижова Ганна Вікторівна, пред`явила позов до ОСОБА_2 , вказавши як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ реєстрації місця проживання особи Міської ради м. Кропивницького, про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , та зняття з реєстраційного обліку.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з 2008 року вона є одноосібним власником цієї квартири. Однак рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2018 року, резолютивну частину якого доповнено постановою Кропивницького апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10 жовтня 2006 року, визнано їх спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_2 і ОСОБА_4 право власності по Ѕ частці квартири. Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року виконання рішення зупинено. Не дочекавшись остаточного вирішення спору, ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання у спірній квартирі, відповідач змінив замки на вхідних дверях, ключі від яких знаходяться у нього, натомість вона не має доступу до житла. У неї виникли проблемі зі сплатою комунальних платежів, що впливає і на отримання житлової субсидії. Вона вважає, що відповідач втратив право користування цим житлом у зв`язку з тривалою, з 2018 року, його відсутністю без поважних причин за місцем реєстрації.

16 квітня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Вишня-Чижова Ганна Вікторівна, подала до суду підписану електронним цифровим підписом заяву про уточнення та збільшення позовних вимог у якій просила суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , вселити її у вказану квартиру.

Позивачка посилалася на те, що з 2008 року вона є одноосібним власником цієї квартири. Однак рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 листопада 2018 року, резолютивну частину якого доповнено постановою Кропивницького апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, встановлено факт проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10 жовтня 2006 року, визнано їх спільною сумісною власністю квартиру АДРЕСА_2 , визнано за нею і ОСОБА_2 право власності по Ѕ частці квартири. Ухвалою Верховного Суду від 12 квітня 2019 року виконання рішення зупинено. Не дочекавшись остаточного вирішення спору, ОСОБА_2 зареєстрував місце проживання у спірній квартирі, змінив замки на вхідних дверях, ключі від яких знаходяться у нього, вона ж не має доступу до житла. У неї виникли проблемі зі сплатою комунальних платежів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 квітня 2021 року в прийнятті заяви ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Вишня-Чижова Ганна Вікторівна, про уточнення та збільшення позовних вимог відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що позивачка фактично пред`явила новий позов, адже доповнила свої вимоги новою вимогою немайнового характеру, заявленою з інших підстав.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_5 , від імені якої діє представник адвокат Вишня-Чижова Ганна Вікторівна, подала до суду апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 21 квітня 2021 року, а справу повернути до того ж суду для продовження її розгляду.

Вона вважає, що суд ухвалив рішення незаконно, з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу на те, що в підготовчому проваджені з дотриманням встановленого законом поряду вона подала до суду заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, що відповідає змісту підготовчого провадження в суді. Суд не розібрався із суттю її нової заяви та безпідставно відмовив у її прийнятті. Крім того, всупереч закону суд вказав, що така ухвала не підлягає оскарженню.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє представник адвокат Звіздун Анатолій Михайлович, висловив свої заперечення щодо вимог та доводів апеляційної скарги позивачки. Він стверджує, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Вважає, що позивачка всупереч закону змінила предмет та підстави позову, що фактично являє собою новий позов.

Сторони по справі особисто в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце її розгляду.

Представник позивачки адвокат Вишня-Чижова Г. В. підтримала апеляційну скаргу.

Представник відповідача адвокат Звіздун А. М. заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши надіслані судом першої інстанції виділені матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність, яка згідно з частинами 1 3 статті 13 ЦПК України передбачає, зокрема, таке: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

В іншій постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року по справі № 924/1473/15 зазначено, що: «підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права».

Зі змісту позовної заяви від 25 січня 2021 року вбачається, що позивачка вказала на такі підстави позову:

1)наявність між нею і відповідачем остаточно невирішеного спору про право власності на квартиру;

2)передчасність, як на її думку, реєстрації місця проживання відповідача у спірній квартирі;

3)вчинення відповідачем фізичних перешкод позивачці у користуванні нею спірною квартирою;

4)втрата відповідачем права на користування квартирою через тривале не проживання в ній.

У заяві про уточнення і збільшення позовних вимог від 16 квітня 2021 року позивачка вказала на такі підстави позову:

1)наявність між нею і відповідачем остаточно невирішеного спору про право власності на квартиру;

2)передчасність, як на її думку, реєстрації місця проживання відповідача у спірній квартирі;

3)вчинення відповідачем фізичних перешкод позивачці у користуванні спірною квартирою.

Не вважаються зміною підстав позову, як доповнення його новими обставинами, при збереженні в ньому первісних обставин, так і зменшення посилань на частину обставини, якими раніше обґрунтовувався позов, якщо при цьому суть позову не змінюється.

У заяві про уточнення та збільшення позовних вимог позивачка, як і первісно, посилалася на наявність спору про право, передчасність реєстрації відповідачем місця свого проживання у квартирі, вчинення ним їй перешкод у користуванні квартирою. Вона лише не послалася на не проживання відповідача у квартирі з 2018 року. Такі зменшення в підставах позову не вплинули на його суть.

Вважаючи, що позивачка змінила підстави позову, суд першої інстанції відповідних мотивів не навів, а свій висновок чомусь обґрунтовував виключно посиланням на зміну позовних вимог.

Крім того, суд вважав, що позивачка змінила не лише підстави позову, а й збільшила позовні вимоги, доповнивши їх новою вимогою немайнового характеру, що, на думку суду, спричинило перетворення первісного позову на новий.

Проте порівняльний аналіз змісту позовної заяви від 25 січня 2021 року і заяви про уточнення та збільшення позовних вимог від 16 квітня 2021 року вказує на інше.

Так в позовній заяві від 25 січня 2021 року позивачка просила суд про таке:

по-перше, визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою;

по-друге, зняти його в судовому порядку з реєстраційного обліку.

У заяві позивачки про уточнення та збільшення позовних вимог від 16 квітня 2021 року вона просила суд про таке:

по-перше, зняти відповідача в судовому порядку з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 ;

по-друге, вселити її у вказану квартиру.

Отже, у порівнянні з позовною заявою від 25 січня 2021 року позивачка змінила одну позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування квартирою, на іншу про вселення позивачки у квартиру. Іншу позовну вимогу, про зняття відповідача з реєстраційного обліку, позивачка не змінила, а наполягала на ній. Вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на проживання у квартирі позивачка більше не підтримувала, а підстави, з яких така вимога була заявлене, виключила зі свого позову.

Таким чином, діючи в межах ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання в належній формі позивачка подала заяву про часткову зміну предмету позову.

Натомість місцевий суд помилково розцінив її заяву, як пред`явлення нового позову та необґрунтовано відмовив у її прийнятті.

Згідно з п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів апеляційного суду виснує, що висновки суд, викладені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, не відповідають обставинам цієї справи, що потягло неправильне застосування судом норм процесуального права.

Крім того, всупереч змісту ст. 49, п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України місцевий суд помилково вказав, що його ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 49, 364, 374, 379, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє представник адвокат Вишня-Чижова Ганна Вікторівна, задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21 квітня 2021 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про прийняття заяви позивачки від 16 квітня 2021 року).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття й касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 09 липня 2021 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

О. Л. Дуковський