Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2021 Справа №607/5736/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О. М.

за участю секретаря судового засідання Хримко У. А.

учасників справи

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суду із позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 05.09.2002 по 05.10.2011 перебувала у шлюбі із відповідачем ОСОБА_4 . Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час є повнолітньою. Після завершення 11-го класу дочка виявила бажання у здобутті освіти у ТзОВ «АЙТІ СТЕП ТЕРНОПІЛЬ», на навчання до якого вона була зарахована у 2020 році. Так, як батько дочки фактично самоусунувся від виховання дитини, не бере участі у психологічній, моральній підтримці, позивач самостійно несе витрати щодо оплати за навчання, які за період, коли їх дочка була неповнолітньою становили 10 448 грн, що фактично ставить позивача в скрутне становище, так як вона несе інші витрати щодо догляду дочки, в тому числі і оплату комунальних послуг за квартиру, в якій вони спільно проживають. В свою чергу, відповідач окрім сплати аліментів жодним чином не несе додаткові витрати щодо необхідних речей для дочки. З метою забезпечення необхідними засобами для здобуття майбутньої професії, позивач придбала для дочки ноутбук , мишку, принтер, тощо, що становить 31 078,00 грн. А тому позивач вважає, що батько зобов`язаний повернути їй половину витрачених коштів за період, коли дочка була неповнолітньою, хоча б за навчання та придбаний ноутбук, що становить 20 763,00 грн.

У зв`язку із не досягненням згоди, щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 20 763,00 грн.

Представник відповідача подала до суду відзив на позов, в якому вказала, що твердження позивача, що відповідач фактично самоусунувся від виховання дитини, не бере участі у психологічній, моральній підтримці, не відповідає дійсності, оскільки з моменту розлучення, він старається підтримувати контакт із дочкою, щомісячно надавав матеріальну допомогу у сумі 5 000,00 грн до досягнення дочкою повноліття, будь-яких претензій з приводу сплати аліментів не було. За період навчання дочки у «Комп`ютерній Академії ШАГ», колишня дружина жодного разу не повідомляла відповідача про необхідність у додаткових витратах, а придбання комп`ютерної техніки жодним чином не узгоджувалось із відповідачем, будь-яких повідомлень з приводу виникнення додаткових витрат не було. Станом на сьогодні, відповідач перебуває в шлюбі з ОСОБА_7 та на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, а також, тривалий час відповідач перебуває в пошуках роботи, а тому, не працює. Із вищенаведеного, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначила, що відзив на позовну заяву є необґрунтований, а доводи викладені у ньому не спростовують обставин, наведених у позовній заяві, оскільки доказів надання і необхідності утримувати хоча б батьків не надано. Окрім, аліментів за рішенням суду, жодної допомоги відповідач ніколи не надавав.

Представник відповідача подала до суду заперечення, в яких вказала, що з моменту розірвання шлюбу, відповідач всіляко намагався підтримувати зв`язок із дочкою, брав участь у її матеріальному забезпеченні до досягнення нею повноліття, про що свідчить відсутність заборгованостей зі сплати аліментів. Більше того, аліменти присуджені рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02.04.2019 в розмірі 3 500 грн., сплачував регулярно в сумі, що перевищує 3 500 грн. Будь - яких претензій зі сторони колишньої дружини стовно матеріального забезпечення їхньої дочки не було. ІНФОРМАЦІЯ_2 дочці виповнилося 18 років, тому на дату припинення повноліття стягнення аліментів припинено. Стосовно додаткових витрат чи необхідності у коштах, пов`язаних із навчанням їх дочки, колишня дружина не повідомляла відповідача. При виборі навчального закладу з ним не узгоджувалось дане питання, не з`ясовувалось про наявність чи відсутність матеріальної можливості надавати допомогу, у зв`язку із навчанням. Більше того, мова йде про період, коли дочка була неповнолітньою, на що у свою чергу відповідач регулярно сплачував аліменти щомісячно в розмірі 5 000 грн., що значно перевищує розмір присуджених аліментів рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02.04.2019. Позивачем не наведено мотивів вибору освітнього закладу що, зокрема, напряму залежить від матеріальних можливостей батьків. Серед додатків до позовної заяви наявні лише докази фактичної оплати вартості навчання. Цими доказами беззаперечно підтверджено, що вартість навчання оплачена у повному обсязі без участі батька, і що додаткової матеріальної допомоги дочка не потребує. Будь-яких доказів на підтвердження зворотного, матеріали справи не містять. Також, позивачем не надано доказів, на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, у зв`язку із навчанням. Відповідач зазначає, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Як зазначено у позовній заяві, колишня дружина придбала ноутбук, мишку, принтер тощо, що підтверджується квитанціями долученими до матеріалів справи. Зі слів позивача, зазначена комп`ютерна техніка придбана для успішного навчання, однак в розумінні положень статті 185 СК України це не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами. Крім того, позивач не довела належними та допустимими доказами, що придбання ноутбука, принтера, мишки тощо загальною вартістю 31 078, 00 грн спрямовано на розвиток здібностей їх дочки. Отже, позивач не надала доказів, які би підтверджували наявність особливих обставин, наявності певних здібностей для розвитку яких необхідні додаткові витрати. А тому, понесені позивачем витрати на оплату навчальних послуг охоплюються аліментами, які відповідач сплачував щомісячно у сумі 5 000,00 грн, купівля комп`ютерної техніки не викликана особливими обставинами, а є добровільними витратами, які здійснені без погодження з відповідачем, таким чином позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, заперечила проти його задоволення та просила відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов та запереченні.

При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Суд встановив, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2002, який 05.10.2011 було розірвано, про що свідчить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2011 у справі № 2-6607/11.

Від даного шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час є повнолітньою, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 26.03.2003 відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, актовий запис № 512.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 4465/28-03 від 09.06.2017 за відомостями Відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Між ТзОВ «АЙТІ СТЕП ТЕРНОПІЛЬ», яке представляє торгову марку «Комп`ютерна Академія ШАГ» (Виконавець) та позивачем ОСОБА_3 (Замовник) було укладено договір про навчання ОСОБА_5 (Слухач), згідно умов якого в порядку та на умовах, що визначені договором, Виконавець організовує і проводить навчання Слухача, а Замовник оплачує послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором. Вартість послуг за договором є договірною і визначається у Додатку № 1 до договору.

Судом з`ясовано, що позивачем було сплачено вартість послуг за договором в розмірі 10 448,00 грн, про що свідчать квитанції від 18.08.2020, 12.01.2021 та 13.02.2021.

Окрім цього, позивачем було придбано комп`ютерну техніку в розмірі 31 078,00 грн, про що свідчать фіскальні чеки від 29.12.2020, 02.01.2021 та видаткова накладна № 000000834 від 01.01.2020.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_3 посилалася на те, що дитина здобуває освіту в ТзОВ «АЙТІ СТЕП ТЕРНОПІЛЬ» і нею сплачено 10 448,00 грн за навчання, а також нею придбано комп`ютерну техніку вартістю 31 078,00 грн.

Суд дослідивши обставини справи зазначає, що позивач не подав доказів, що ТзОВ «АЙТІ СТЕП ТЕРНОПІЛЬ» є закладом освіти. Також, навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Крім того, позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у ТзОВ «АЙТІ СТЕП ТЕРНОПІЛЬ» при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору даного товариства, також, позивач не довела необхідності придбання комп`ютерної техніки вартістю 31 078,00 грн, оскільки придбання послуг і комп`ютерної техніки залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також, погодження такого вибору з батьком дитини.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що між нею та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання дитини у ТзОВ «АЙТІ СТЕП ТЕРНОПІЛЬ» та потреба у придбанні комп`ютерної техніки, а тому, суд приходить до висновку, що позивачем було обрано на власний розсуд, без погодження із відповідачем вказане навчання та техніку.

Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, в розумінні статті 185 СК України.

За таких обставин, слід відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 6, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08 липня 2011 року судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

З урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 02 серпня 2021 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко