Справа № 137/540/21

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гопкіна П.В.,
за участю секретаря Іванової І.О.,
сторін у справі:
представника позивача адвоката Каленяка Е.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,
01.06.2021 представник позивача - адвокат Каленяк Е.А. звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його тим, що 09.07.2020 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності якої позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. зі строком повернення до 01.09.2020. Укладення договору позики підтверджується розпискою відповідача від 09.07.2020.
Грошові кошти у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч гривень) грн. були передані відповідачу 09.07.2020 у момент підписання розписки.
Представник позивача вказує, що станом на 26.05.2021 сума позики відповідачем не повернута.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні 22.07.2021 повторно просив відкласти розгляд справи, оскільки має намір скористатись послугами адвоката та підготувати відзив.
Представник позивача адвокат Каленяк Е.А. просив відмовити у задоволенні клопотання з мотивів заявлених відповідачем. Вважає це затягуванням судового процесу.
У відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідачу ОСОБА_1 доведено до відома зазначене положення в ухвалі про відкриття провадження у справі.
Враховуючи ту обставину, що відповідачем отримувалася позовна заява та 30.06.2021 заявлялось клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з позовом та підготовкою заперечення (а.с. 23, 24), відповідач не повідомив про поважність причини пропуску строку для подання відзиву, а також враховуючи положення п. 11 ч. 3 ст. 2, та ч.1 ст. 4 ЦПК України, суд визнав за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про чергове відкладення розгляду справи, та вирішив продовжити судовий розгляд.
У судовому засіданні представник позивача - адвокат Каленяк Е.А. по суті позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених при зверненні до суду.
Відповідач ОСОБА_1 фактично позов визнав. Підтвердив у судовому засіданні, що дійсно отримував від позивача позику, власноручно писав розписку про отримання коштів, але вчасно не зміг їх повернути через форс-мажорні обставини.
Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Так, відповідно до розписки від 09.07.2020 (а.с. 5) ОСОБА_1 зобов`язується повернути ОСОБА_2 кошти, які він брав на проектування магазину в сумі 60 000 грн., до 01.09.2020.
Розрахунками у позовній заяві (а.с. 3-4) сторона позивача обгрунтовує суму відсотків за користування кредитними коштами та суму інфляційних збитків.
Згідно зі статтями12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У відповідності до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу стороною позивача доведені, підтверджені належними доказами та підлягають до задоволення.
Судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с. 1), відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача.
У задоволенні вимоги сторони позивача про стягнення 10 000,00 грн. витрат по оплаті правової допомоги слід відмовити, оскільки суду не надано належних доказів в обгрунтування вказаної вимоги.
Керуючись ст.ст. 16, 20, 207, 208, 526, 527, 530, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 19, 27, 83, 141, 175, 258-260, 274-275 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 (паспорт серії НОМЕР_1 виданий 12.05.2000 Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 10.01.1998 Замостянським РВ УМВС України у Вінницькій області, РНОКПП НОМЕР_3 , основну суму боргу - 60 000 (шістдесят тисяч) грн., відсотки за користування грошовими коштами - 1 221 (одна тисяча двісті двадцять одна) грн. 37 коп., інфляційні збитки - 4 770 (чотири тисячі сімсот сімдесят) грн., та 908 (дев`ятсот вісім) грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.