ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-9/11Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/817/106/21 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2021 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

секретаря - Вальчук В.Ю.

сторін - представника заявника АТ Універсал Банк Багрія

Ю.М., представника боржника ОСОБА_1 - адвоката

Кічули В.М.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Універсал Банк на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2020 року, постановлену суддею Гриновець О.Б. у справі № 2-9/11 за заявою Акціонерного товариства Універсал Банк про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року АТ Універсал Банк звернулося до суду з вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначило, що 21.08.2017 року представником АТ Універсал Банк було направлено на виконання до Козівського РВ ДВС ГТУЮ в Тернопільській області виконавчий лист № 2-9/201 від 31.03.2011 рокупро стягнення з ОСОБА_1 1 935 430, 76 грн, що еквівалентно 245 059. 48 дол. США боргу, в тому числі, шляхом стягнення на предмети іпотеки: нежитлову будівлю автозаправну станцію, пункт технічного обслуговувуання загальною площею 194. 3 кв. м, що по АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю пельменну, кладову загальною площею 188. 2 кв. м, що за адресою АДРЕСА_2 та шляхом продажу предметів іпотеки спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів) для задоволення грошових вимог ПАТ Універсал Банк за кредитним договором № 022-2008-1703 від 29.05.2008 року, що стверджується копією направленої заяви та копією квитанції про відправлення рекомендованого листа. Не маючи протягом тривалого періоду жодної інформації щодо ходу виконання судового рішення, АТ Універсал Банк 12.06.2020 року направлено до Козівського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заяву про надання інформації з приводу виконання вищевказаного рішення. 25.06.2020 року на адресу Банку надійшла відповідь, у якій ДВС повідомила, що виконавчий лист на виконання не надходив, що дає підстави вважати його втраченим під час пересилки. З урахуванням зазначених обставин, а також, того, що АТ Універсал Банк не отримало від ДВС ні постанови про відкриття виконавчого провадження, ні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, ні самого виконавчого документа, просило видати дублікат такого виконавчого листа та поновити строк для пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2020 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ Універсал Банк просить скасувати вказану ухвалу суду, вважаючи її прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним дослідженням доказів та невстановленням обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та прийняти постанову, якою задовольнити заяву Банку про поновлення строку та видачу дубліката виконавчого листа.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на безпідставність висновків суду в частині ненадання Банком належних і достатніх доказів втрати виконавчого листа, оскільки з наявних у матеріалах справи з письмових відомостей, вбачаються факти направлення виконавчого листа на виконання та відсутності такого виконавчого документа як у стягувача, так і у ДВС, а тож і в суду, що в сукупності свідчить про втрату виконавчого листа при пересилці.

Безпідставним вважає посилання суду, як на підставу відмови в задоволенні заяви Банку й на те, що видача дубліката може призвести до подвійного стягнення, що є лише припущенням, оскільки матеріали справи не містять ні доказів виконання судового рішення боржником у повному обсязі й самі боржник і його представник не стверджували про те, що таке судове рішення виконане.

На думку апелянта, відмова суду в задоволенні його заяви суперечить вимогам ст. 18 ЦПК України щодо обов`язковості судового рішення й свідчить про надмірний формалізм при застосуванні норм права внаслідок ненадання належної уваги доказам Банку, і як наслідок про порушення права позивача на доступ до правосуддя.

У своєму відзиві боржник ОСОБА_1 відносно задоволення апеляційної скарги заперечує, вважаючи її необґрунтованою, а ухвалу Козівського районного суду законною й такою, що скасуванню не підлягає. З урахуванням тієї обставини, що на час прийняття рішення у справі 2-9/11 та на час видачі виконавчого листа, Законом України Про виконавче провадження було встановлено річний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, початок відліку якого обчислювався з наступного дня після набрання рішенням законної сили, який, беручи до уваги факт перебування на виконанні відділу ДВС вказаного виконавчого листа та відповідну відмітку на наявній у заявника його копії про повернення останнього 22.05.2017 року стягувачу на підставі п. 3 ч. 1 ст. 37 Закону (в зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можна звернути стягнення), внаслідок чого строки пред`явлення виконавчого документа до виконання були перервані, вважає, що передбачена Законом можливість у Банку пред`явити виконавчий лист до виконання повторно існувала в строк до 22.05.2018 року.

Беручи до уваги наявну у справі відповідь Козівського РВ ДВС ПЗМУ МЮ м. Івано-Франківськ за № 7892 від 23.06.2020 року про ненадходження спірного виконавчого документа на виконання повторно, а також те, що доводи апелянта про направлення повторно вказаного виконавчого листа на виконання 21.08.2017 року базуються на припущеннях (оскільки квитанція про направлення до ДВС конверта за відсутності опису вкладення) не може вважатися належним і достатнім доказом підтвердження вищевказаних обставин, так як не містить інформації щодо предмета доказування.

Також вважає, що Банком не надано жодного належного доказу поважності пропуску ним строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки стягувач не здійснював ніяких дій для з`ясування стану виконання судового рішення, перевірки існування виконавчого документа, а заява про надання інформації по виконавчому провадженні пред`явлена до органів ДВС лише 09.06.2020 року - після закінчення строку на його пред`явлення до виконання, в той час як ні заява Банку від 20.07.2020 року, ні апеляційна скарга не містять інформації про поважність причин пропуску строку позовної давності.

Наголошує, що в силу практики Європейського Суду з прав людини (рішення від 07.07.1989 року в справі Юніон Аліментаріа проти Іспанії) заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. При цьому, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду , зобов`язана з розумним інтервалом в часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стверджує, що можливість поновлення судом пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення даного питання пов`язується з наявністю поважних причин пропуску строку та наведення судом підстав для його поновлення. При цьому, посилається на рішення Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі Пономарьов проти України, постанову Верховного Суду від 31.07.2020 року в справі № 361/5998/19.

З урахуванням вимог п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, який передбачає, що видача дубліката виконавчого листа судом можлива за умови звернення стягувача чи державного виконавця з заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а стягувач у даній справі звернувся з відповідною заявою після закінчення такого строку, не довівши наявності поважних причин пропуску такого, в той час як неналежне здійснення свої прав та обов`язків, неналежна організація роботи не можуть вважатися поважними причинами визначеного Законом процесуального строку, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні представник АТ Універсал Банк апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кічула В.М. апеляційної скарги не визнав з підстав, наведених у письмовому відзиві; просив залишити таку без задоволення.

Представник Козівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи не з`явився, попередньо надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленої сторони не перешкоджає апеляційному розгляду справи, у зв`язку з чим розгляд справи слід провести у відсутності представника Козівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Козівського районного суду від 08.02.2011 року в справі № 2-9/11 з урахуванням ухвали цього ж суду від 25 березня 2011 року про виправлення описок позовні вимоги Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно 807 780, 11 грн, що еквівалентно 102 279, 13 доларів США боргу, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (гаражем цегляним, літньою кухнею цегляною, сараєм цегляним) шляхом продажу предмету іпотеки спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів) для задоволення грошових вимог ПАТ Універсал Банк за кредитним договором № 022-2902/840-0133 від 28.12.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 1 935 430,76 грн, що еквівалентно 245 059, 48 доларів США боргу, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлову будівлю, а саме, автозаправну станцію пункт технічного обслуговування загальною площею 194, 3 кв. м; нежитлову будівлю, а саме, пельменна, кладова зальною площею 188,2 кв. м шляхом продажу предмету іпотеки спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів) для задоволення грошових вимог ПАТ Універсал Банк за кредитним договором № 022-2008-1703 від 29.05.2008 року (цив. справа № 2-9/11, а.с. 132-134, 159).

На виконання вказаного рішення 31.03.2011 року Козівським районним судом було видано три виконавчі виконавчі листи про стягнення з відповідачів боргу зі строком пред`явлення один рік - до 31.03.2012 року, які було звернуто до примусового виконання та які перебували на виконанні у Козівському районному відділі ДВС.

Оригінали двох виконавчих листів про солідарне стягнення заборгованості з боржників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в розмірі 807 780, 11 грн, що еквівалентно 102 279, 13 доларів США знаходяться в матеріалах цивільної справи № 2-9/11 (а.с. 203-210).

Як вбачається з відміток про виконання судового рішення, зроблених державним виконавцем у цих двох виконавчих листах, 28.08.2017 року стягувачу повернуто борг в сумі 754 700 грн у вигляді нереалізованого майна, що стосується виконання судового рішення боржником ОСОБА_1 , у зв`язку з чим винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за даним виконавчим листом на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39 ЗУ Про виконавче провадження (цив. справа № 2-9, а.с. 205 на звор.).

06.09.2017 року майно боржника (що стосується виконання судового рішення ОСОБА_2 ) передано стягувачу за сумою 754 700 грн, у зв`язку з чим на підставі п. 15 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження закінчено, що стверджується винесенням відповідної постанови. З боржника також стягнуто 2 559, 06 грн боргу та 284, 27 грн виконавчого збору (цив. справа № 2-9, а.с. 206-207, 209 на звор.). Тією ж постановою про закінчення виконавчого провадження припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Копію постанови направлено сторонам та органу чи посадовій особі, що видав виконавчий документ.

Оригінал виконавчого листа в частині виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 1 935 430,76 грн, що еквівалентно 245 059, 48 доларів США боргу, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: нежитлову будівлю, а саме, автозаправну станцію пункт технічного обслуговування загальною площею 194, 3 кв. м; нежитлову будівлю, а саме, пельменна, кладова зальною площею 188,2 кв. м шляхом продажу предмету іпотеки спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів) для задоволення грошових вимог ПАТ Універсал Банк за кредитним договором № 022-2008-1703 від 29.05.2008 року в матеріалах цивільної справи 2-9/11 відсутній.

Що стосується виконавчого листа № 2-9/11 (дублікат якого просить видати заявник у даній справі), то з наявної у Банку копії виконавчого документа, долученої до його заяви вбачається, що виконавчий документ перебував на примусовому виконанні відділу ДВС, впродовж якого державним виконавцем двічі (04.10.2012 року, 15.12.2015 року) виносились постанови про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 47 ЗУ Про виконавче провадження - відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. Також, 22.05.2017 року державним виконавцем у даному виконавчому провадженні було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження - відсутності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення (а.с. 9-14).

Після винесення постанови 22.05.2017 року виконавчий лист було повернуто стягувачу, що стверджується долученою до заяви копією такого виконавчого листа з усіма відмітками про виконання, в тому числі й з відміткою про винесення вищевказаної постанови.

На підтвердження факту повторного звернення даного виконавчого документа до виконання АТ Універсал Банк в якості доказів направлення його на виконання надано: копію заяви ПАТ Універсал Банк про відкриття виконавчого провадження від 21.08.2017 року (а.с. 7-8) з копією квитанції від 21.08.2017 року про направлення поштового відправлення; копію заяви від 09.06.2020 року про надання інформації щодо ходу виконання рішення (а.с. 15) з оригіналом квитанції про направлення 12.06.2020 року на адресу РВ ДВС рекомендованого листа; відповідь Козівського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) № 7892 від 23.06.2020 року про те, що виконавчий лист на виконання у період з 01.06.2017 року до 23.06.2020 року на виконання не надходив (а.с. 16), довідку АТ Універсал Банк за № 20/07/2020-1 від 20.07.2020 року про направлення 21.08.2017 року виконавчого листа № 2-9/11 від 31.03.2011 року на виконання та про відсутність станом на 20.07.2020 року постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (а.с. 18).

Як на причину поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання Банк посилався на те, що виконавчий лист втрачено не з вини стягувача, а про його втрату стягувач довідався вже після пропуску строку для пред`явлення його до виконання, зокрема, 25.06.2020 року, отримавши лист Козівського РВ ДВС, що виконавчий документ на виконання не поступив.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми приводить до висновку, що обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску такого строку з поважних причин.

При цьому, поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отриманти та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання, що узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 26 вересня 2012 року в справі № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року в справі № 6-1486цс 15.

Також, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єкривною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається, та чи не втратило рішення законної сили. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 22 жовтня 2018 року в справі № 2-824/2009.

Тобто, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року в справі № 474/783/17, від 10 жовтня 2018 року в справі № 2-504/11.

Згідно ст. 22 Закону України Про виконавче провадження (№ 606-ХІV від 21.04.1999 року, в редакції на час набрання судовим рішенням законної сили (31.03.2011 року) та на час видання виконавчого листа (31.03.2011 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій про трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

За ст. 23 Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 04.11.2010 року, на час набрання судовим рішенням законної сили) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 2 ст. 24. Закону України Про виконавче провадження (в редакції від 04.11.2010 року, на час набрання судовим рішенням законної сили) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано належних і достатніх доказів втрати оригіналу виконавчого листа та поважності причин пропуску строку для повторного звернення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, як таким, що зроблений з урахуванням вимог закону та відповідно до наявних у матеріалах справи доказів.

Докази, додані заявником до заяви не є достатніми у розумінні вимог процесуального закону, що підтверджують втрату виконавчого документа. Так, долучена АТ Універсал Банк копія заяви від 21.08.2017 року про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно з копією поштової квитанції від 21.08.2017 року про направлення поштової кореспонденції, на думку колегії суддів, у зв`язку з відсутністю в квитанції інформації щодо опису вкладення не може вважатися, що виконавчий лист, дублікат якого просить видати заявник, через 3 місяці після винесення 22.05.2017 року постанови про його повернення був повторно стягувачем надісланий до Козівського РВ ДВС. Крім того, якість долученої копії квитанції, не дає суду можливості достовірно встановити ні точного адресата, якому надсилалася кореспонденція, ні дату її надсилання. За відсутності достатніх доказів повторного направлення виконавчого документа на виконання, сам по собі лист Козівського РВ ДВС з повідомленням про ненадходження виконавчого листа на виконання у період з 01.06.2017 року до 23.06.2017 року також не може вважатися достатнім доказом його втрати.

Крім цього, не може вважатися доказом поважності пропуску визначеного Законом строку для звернення Банку з заявою про видачу дубліката виконавчого листа надані стягувачем письмові докази, такі як: звернення від 09.06.2020 року про повідомлення ходу виконання рішення, надіслане Банком на адресу відділу ДВС 12.06.2020 року та лист-відповідь Козівського РВ ДВС за № 7892 від 23.06.2020 року, як такі, що не свідчать про відсутність у заявника, як стягувача у виконавчому провадженні об`єктивної можливості з урахуванням тих прав, якими він наділений у силу вимог ЗУ Про виконавче провадження, дізнатися раніше про хід виконання рішення за даним виконавчим листом, за умови існування достатніх доказів, що такий взагалі надсилався.

Враховуючи те, що звернення АТ Універсал Банк до суду мало місце лише 20.07.2020 року (більш як через три роки з часу отримання виконавчого листа з постановою державного виконавця від 22.05.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу), а достатніх доказів реалізації 21.08.2017 року свого права на повторне звернення даного виконавчого документа до виконання) не надано, як і не надано доказів поважності причин пропуску визначеного законом строку на звернення з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав для поновлення такого строку судом і видачу дубліката виконавчого листа.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі Сухорубченко проти Росії (Sukhorubchenko v Russіа), заява N 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі Гуржий проти України (Gurzhyy v Ukraine), заява N 326/03, від 01 квітня 2008 року).

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі Пономарьов проти України містяться роз`яснення щодо вирішення питання про поновлення строку на оскарження, які у свою чергу передбачають, що вирішення такого питання перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

В постанові від 21.08.2019 у справі № 2-836/11 Велика Палата Верховного Суду висловила правову позицію, згідно якої, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги АТ Універсал Банк щодо наявності доказів про направлення виконавчого листа на виконання, його втрату при пересилці та поважність причин пропуску встановленого законом строку для звернення з заявою про видачу дубліката виконавчого листа такими, що підлягають відхиленню, оскільки спростовуються встановленими в ході апеляційного розгляду справи обставинами, які підтверджують, що з часу винесення 22.05.2017 року постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, яка була отримана останнім разом із виконавчим документом, Банком не вчинялося жодних дій щодо здійснення контролю за виконанням судового рішення й не наведено обставин, які б унеможливлювали своєчасне вчинення таких дій.

Відхиляються колегією суддів і доводи апеляційної скарги в частині порушення права позивача на доступ до правосуддя з посиланням на те, що відмова суду в задоволенні його заяви суперечить вимогам ст. 18 ЦПК України щодо обов`язковості судового рішення й свідчить про надмірний формалізм при застосуванні норм права внаслідок ненадання належної уваги доказам Банку, оскільки окрім положень щодо обов`язковості виконання рішення діючий ЦПК, а також ЗУ Про виконавче провадження встановлюють також і відповідний порядок виконання рішень суду. Також, з приводу порушення права на доступ до правосуддя неодноразово висловлювався й Європейський Суд з прав людини, у рішеннях якого зазначається, що якщо сторони у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду справи, їх права на доступ до правосуддя не є порушеними (рішення у справі Каракуця проти України (Karakutsya v Ukraine), заява N 18986/06, пункт 57, від 16 лютого 2017 року).

У відповідності до ч. 1 ст. 374 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала прийнята з додержанням норм процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги АТ Універсал Банк висновків суду не спростовують, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; ст. 353 п. 9 ч. 1; 374 ч. 1 п.1; 375 ч.1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Універсал Банк залишити без задоволення.

Ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони, в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 02 березня 2021 року.

Головуючий

Судді