Справа № 2-4566/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ», де первісним стягувачем зазначено Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра», боржником ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

встановив:

02.07.2021 представник заявника ТОВ «ФК ФОРТЕ», який є правонаступником первісного стягувача ПАТ «КБ «Надра», звернувся до суду із вищевказаною заявою, в якій просить замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ» у справі №2п-4566/10; поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування заяви представник заявника посилається на те, що на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.09.2010 у справі №2п-4566/10 з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором №639/11-2005 від 07.11.2005.

Вказує, що на виконання вказаного рішення, судом видано виконавчий лист, виконавче провадження по якому наразі завершено.

Згідно з договором №GL48N718070_А_3 про відступлення прав вимоги від 04.08.2020 право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №639/11-2005 перейшло від ПАТ КБ «Надра» до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Згідно з договором №GL48N718070_А102 про відступлення прав вимоги від 20.08.2020 право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №639/11-2005 перейшло від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ТОВ «Фінанс Проперті Групп». 26.08.2020 право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №639/11-2005 перейшло від ТОВ «Фінанс Проперті Групп» до ТОВ «ФК «Інвест Хаус» за договором б/н. 29.12.2020 право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №639/11-2005 перейшло від ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до ТОВ «ФК ФОРТЕ» за договором б/н.

З огляду на вказане, заявник просить замінити стягувача у цій справі на його правонаступника, при цьому зауважує, що згідно зі ст. 442 ЦПК України заміна стягувача у виконавчому листі можлива на будь-якій стадії процесу.

Заявник зазначає, що згідно з даних АСВП та постанови про повернення виконавчого документу стягувану від 27.06.2012 виконавче провадження №22624619 з примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 завершено в Ужгородському районному відділі ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), оригінал виконавчого листа на примусовому виконанні не перебуває.

Вказує, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання обумовлений процедурою ліквідації ПАТ «КБ «Надра», розпочатою 04.06.2015, за якої ПАТ КБ «Надра» втратив можливість реалізації своїх прав щодо стягнення заборгованості боржників за кредитними договорами.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, одна їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони у виконавчому листі, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дослідивши матеріали справи за поданою заявою, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з договором №GL48N718070_А_3 про відступлення прав вимоги від 04.08.2020 та додатком №1 до такого право вимоги зокрема за кредитним договором №№639/11-2005 від 07.11.2005, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , відступлено ПАТ «КБ «Надра» на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Згідно з договором №GL48N718070_А102 про відступлення прав вимоги від 20.08.2020 та додатком №1 до такого право вимоги зокрема за кредитним договором №639/11-2005 від 07.11.2005, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп».

Згідно з договором б/н про відступлення прав вимоги від 26.08.2020 та додатком №1 до такого право вимоги зокрема за кредитним договором №639/11-2005 від 07.11.2005, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , відступлено ТОВ «Фінанс Проперті Групп» на користь ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Згідно з договором б/н про відступлення прав вимоги від 22.12.2020 та додатком №1 до такого право вимоги зокрема за кредитним договором №639/11-2005 від 07.11.2005, укладеним між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , відступлено ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на користь ТОВ «ФК ФОРТЕ».

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду (заочне) від 13.09.2010 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ заборгованість за кредитним договором №639/11-2005 від 07.11.2005 в сумі 189685, 16 грн.

В матеріалах цивільної справи № 2п-4566/10 наявна відмітка ОСОБА_3 (представника банку) про отримання виконавчого листа 09.11.2010.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є також виконання судового рішення. Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст. 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 334/10744/14-ц, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

При цьому згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, виходячи зі змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

З огляду на вказане вимога заявника про заміну первісного стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ» у справі № 2п-4566/10 є підставною та підлягає до задоволення.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду (заочне) від 13.09.2010 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» в особі відділення ПАТ КБ «Надра» Ужгородське РУ заборгованість за кредитним договором №639/11-2005 від 07.11.2005 в сумі 189685, 16 грн.

На підставі вказаного рішення судом було видано виконавчий лист, який 09.11.2010 отримано представником банку Дорош І.І., про що на корінці справи вчинено відповідну відмітку.

Нормою ч. 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Положеннями ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, який діяв на момент видачі оригіналу виконавчого листа судом, передбачено річний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання.

За змістом ст.ст. 3, 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 виконавчий лист суду як виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. Зазначений строк обчислюється з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, на яке видано такий виконавчий лист.

Пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом (до 05 жовтня 2016 року), пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. При цьому п. 7 вказаного розділу регламентовано, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом; після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

В обґрунтування заявленої вимоги про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання заявник посилається на відкриті дані АСВП та постанову державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 27.06.2012 у ВП №22624619, однак не додає копію останньої.

При цьому судом здійснено пошук виконавчого провадження №22624619 в АСВП, однак за пошуковим запитом інформацію не отримано.

Більш того з витягу АСВП щодо ОСОБА_1 , наданого заявником, теж відсутні дані: ані щодо відкриття виконавчого провадження, ані щодо його подальшого завершення.

Разом з тим, в розглядуваній заяві заявник стверджує, що виконавчий документ на виконання згаданого рішення суду взагалі не пред`являвся до виконання, у зв`язку з довготривалою процедурою ліквідації банку.

Вказане свідчить про розбіжності у твердженнях заявника.

Так, у разі наявності постанови державного виконавця про завершення виконавчого провадження (яку заявник не додає), виконавчий документ пред`являвся первісним стягувачем до виконання. В такому разі суд повинен перевірити підстави завершення виконавчого провадження, зокрема чи не закінчено таке, у зв`язку з виконанням рішення суду.

В свою чергу у разі, якщо позиція заявника щодо не пред`явлення до виконання виконавчого документа первісним стягувачем правдива, суд вважає заявлені причини пропуску строку неповажними в силу того, що згідно з даних мережі Інтернет процедура ліквідації ПАТ КБ «Надра» розпочата за рішенням НБУ 04.06.2015, при цьому виконавчий документ було отримано первісним стягувачем у листопаді 2010 року.

З огляду на вимоги ст.ст. 3, 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, такий виконавчий документ повинен був бути пред`явлений до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання законної сили рішенням суду, на яке видано такий виконавчий лист.

Тобто строк пред`явлення виконавчого документа у справі №№2п-4566/10 закінчився для первісного стягувача щонайменше за два роки до початку процедури ліквідації банку, відтак суд вважає голослівним твердження заявника про те, що строк пропущено з об`єктивних причин

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадку, коли суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Слід також зазначити, що заявник в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до ст. 84 ЦПК України, міг скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів, зокрема в Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо пред`явлення первісним стягувачем виконавчого листа у справі №2п-4566/10 до виконання й у разі позитивної відповіді означення підстав для його завершення.

З огляду на вказане вимога заявника про поновлення пропущеного строку на його пред`явлення не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 353-355, 431, 433, 442 ЦПК України, ст. ст. 512, 514 ЦК України, суд

постановив:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити частково.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ФОРТ» () у справі №2п-4566/10.

В іншій частині вимог відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов