Справа № 539/4113/20
Провадження № 2/539/145/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Хоменка Д.Є.,

при секретарі Мирній Т.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу при ДТП та стягнення франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу при ДТП та стягнення франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У позові вказав, що 22.08.2020 року об 11 год. 30 хв. в м. Лубни по вул. Монастирській водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу та раптово відкрив двері автомобіля, не переконавшись у безпечному виході із транспортного засобу, тим самим здійснив ДТП з автомобілем «Hundai Sonata» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.4.10, 4.14б ПДР України.

Внаслідок зіткнення автомобіль «Hundai Sonata» державний номерний знак НОМЕР_2 фактичним володільцем якого він є отримав механічні пошкодження у вигляді розбитого переднього бампера, правої передньої блок фари, панелі кріплення радіатора, а також деформовано праве переднє крило, подряпини на передній правій та задній правій дверцятах, на задньому правому крилі та задньому бампері, подряпини правого дзеркала бокового вигляду.

Постановою Лубенського міськрайонного суду від 29.09.2020 року у справі №539/2883/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави.

Автомобіль «Hundai Sonata» державний номерний знак НОМЕР_2 був придбаний ним, позивачем по справі, в офіційного дилера із салону, в процесі експлуатації транспортного засобу він дбайливо ставився до автомобіля, бережно ним керував, своєчасно здійснював обслуговування ходової частини, піклувався про лако фарбове покриття транспортного засобу. Внаслідок ДТП відбулося пошкодження автомобіля у вигляді розбитого переднього бампера, правої передньої блок фари, панелі кріплення радіатора, а також деформовано праве переднє крило, подряпини на передній правій та задній правій дверцятах, на задньому правому крилі та задньому бампері, подряпини правого дзеркала бокового вигляду, що вказує на необхідність заміни ряду деталей та на потребі у пофарбуванні передньої, правої бічної та задньої частин автомобіля. Таким чином, навіть внаслідок проведення якісного ремонту в умовах спеціалізованої сервісної станції, все ж таки можливо буде за допомогою спец приладів з`ясувати, що автомобіль побував у ДТП та має пофарбовану значну частину кузова, внаслідок чого його ринкова ціна дещо знизиться.

Крім того, ремонт автомобіля займе деякий час, а це певні незручності та нервові переживання для нього, який замість того, щоб отримувати задоволення від користування річчю, вимушений буде постійно миритися із думкою, що його автомобіль вже був у ДТП і ці вади не дають йому спокою. Моральну шкоду внаслідок пошкодження автомобіля він оцінює в розмірі 3000 грн. Ця сума включає в себе моральні страждання та переживання за пошкоджений ТЗ та врахування в майбутньому зниження його ринкової вартості, як такого, що побував у ДТП.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 6523079 від 15.10.2019 року. Строк страхування 1 рік. Страховий випадок стався в період дії полісу, а відтак до даних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01 липня 2004 року.

09.09.2020 року він, користаючись своїми правами, як потерпілий, подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно листа страховика за вих. № 03486/0120 від 23.11.2020 року зазначено, що розмір франшизи згідно Поліса АО 6523079 від 15.10.2019 року становить 2500 гривень.

Сума страхового відшкодування, згідно заяви від 09.09.2020 р., з вирахуванням франшизи, становить 19500 гривень, які 23.09.2020 року були йому, як потерпілому, перераховані на реквізити, зазначені у заяві про виплату страхового відшкодування.

Таким чином в беззаперечному порядку ОСОБА_2 мусить сплатити йому франшизи в розмірі 2500 гривень, однак в добровільному порядку не бажає цього виконати, що змушує його звернутися до суду для захисту своїх майнових інтересів.

Прохав суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу при ДТП. Також стягнути з ОСОБА_2 на його користь 2500 гривень несплаченої франшизи згідно до Поліса АО 6523079 від 15.10.2019 року.

В судове засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримав, прохає задовольнити. Щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, представник відповідача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою в якій проти задоволення позовних вимог заперечував, прохав справу розглядати без участі відповідача та його представника.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши обставини справи дослідивши докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.2.3 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх видів процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 81 цього ж кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що постановою Лубенського міськрайонного суду від 29.09.2020 року у справі №539/2883/20 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави(а.с.5), оскільки він 22.08.2020 року об 11 год. 30 хв. в м. Лубни по вул. Монастирській водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108 державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу та раптово відкрив двері автомобіля, не переконавшись у безпечному виході із транспортного засобу, тим самим здійснив ДТП з автомобілем «Hundai Sonata» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.4.10, 4.14б ПДР України.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 6523079 від 15.10.2019 року. Строк страхування 1 рік. Страховий випадок стався в період дії полісу, а відтак до даних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV від 01 липня 2004 року.

Зокрема, відповідно до ст.12 вищезазначеного Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За приписами ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Приписами ст.36.6. вищевказаного Закону передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

У договорі страхування ОСОБА_2 була передбачена франшиза у розмірі 2500грн., отже, вона має бути компенсована позивачу особою, відповідальною за збитки, тобто ОСОБА_2 (а.с.6)

В даному випадку, 09.09.2020 року ОСОБА_1 , як потерпілий, подав страховику заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно листа страховика за вих. № 03486/0120 від 23.11.2020 року зазначено, що розмір франшизи згідно Поліса АО 6523079 від 15.10.2019 року становить 2500 гривень.

Сума страхового відшкодування, згідно заяви від 09.09.2020 р., з вирахуванням франшизи, становить 19500 гривень, які 23.09.2020 року були перераховані ОСОБА_1 на реквізити, зазначені у заяві про виплату страхового відшкодування.

З огляду на вищевикладене, відповідач ОСОБА_2 повинен сплатити позивачу ОСОБА_1 франшизи в розмірі 2500 гривень,

Відповідно до ч.2,5 ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок зіткнення декількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У відповідності з ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України майнова і моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно роз`яснення Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 5 від 31.03.1995 року із змінами та доповненнями від 25.05. 2001 року в п.5 абзацу 2 вказано, що в обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З вини відповідача пошкоджено майно (автомобіль) позивача, що призвело до душевних переживань останнього, оскільки до придбаного автомобіля він ставився дбайливо, бережливо керував ним, а після пошкодження автомобіля внаслідок ДТП його ринкова вартість знизиться, і на його ремонт потрібен буде значний час у зв`язку з чим неможливе використання автомобіля за його призначенням.

Також суд враховує поведінку відповідача, який не вчиняв ніяких дій, направлених на добровільне відшкодування збитків.

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Відтак, суд, зважаючи на обставини, встановлені в судовому засіданні, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу останнього та моральних збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і, враховуючи принцип розумності та справедливості, вважає за доцільне стягнути її частково в розмірі 1500 грн., з огляду на наступне.

Зменшення розміру відшкодування моральної шкоди полягає у нетривалому проміжку часу від ДТП до виплати компенсації страховою компанією(відшкодування відбулося 23.09.2020 року, тобто через місяць після ДТП). Крім того, автомобіль позивача 2006 року випуску, що свідчить про його фізичний знос в силу його віку. Також, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з даним позовом в суд 08.12.2020 року, тоді коли ДТП сталася 22.08.2020 року, тобто через чотири місяці після ДТП і автомобіль був досі не відремонтований, хоча страхове відшкодування було виплачене позивачу ще 23.09.2020 року, а позивач не приступив до ремонту автомобіля, що свідчить про відсутність значного переживання володільця про стан авто після ДТП.

У сукупності незначний проміжок часу між аварією і компенсацією шкоди, поважний вік автомобіля та непроведення протягом чотирьох місяців з моменту ДТП ремонтних робіт дають суду підстави дійти висновку про зменшення розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 (адреса місця проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 грн. моральної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу при ДТП.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 500 грн. несплаченої франшизи згідно поліса АО 6523079 від 15.10.2019 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 02 липня 2021 року.

Суддя Лубенського міськрайонного суду Д.Є. Хоменко