РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2/510/288/21

Справа № 510/1450/20

21.07.2021 року м. Рені Одеської області

Ренійський районний суд Одеської області у складі

Головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.

При секретарі Пройка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - бабка позивача, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , та грошові внески у банківській установі.

За час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Єдиними спадкоємцями спадкового майна ОСОБА_3 були її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відповідний шестимісячний строк ОСОБА_4 подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та 18 січня 2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом щодо грошових внесків.

Свідоцтва про право на спадщину, щодо Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 він не отримував.

Враховуючи викладені обставини, право власності на Ѕ частини квартири після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкування перейшло до ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивача ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

За час життя ОСОБА_4 залишив заповідальне розпорядження, заповіт від 20 грудня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 2685, відповідно до якого заповідав квартиру АДРЕСА_1 - відповідачу.

Відповідач по справі до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, на спадщину яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 не претендує. Таким чином, у позивача виникло право на прийняття спадщини, як спадкоємиці п`ятої черги за законом. Інші спадкоємці попередніх черг спадкування за законом відсутні.

Позивач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, але вона проживала разом з померлим на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялась.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернулась до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 30 червня 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у судове засідання не з`явилась, від представника позивача адвоката - Златі Д.С. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про визнання позову, в якій вона також просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дійсно, як встановлено у судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - бабка сторін, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , та грошові внески у банківській установі.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилась до ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначені правовідносини регулюються вимогами чинного на той час ЦК Української РСР.

За час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Єдиними спадкоємцями спадкового майна ОСОБА_3 були її чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 у відповідний шестимісячний строк подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та 18 січня 2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом щодо грошових внесків.

Свідоцтва про право на спадщину, щодо Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 він не отримував.

Згідно ст. 524 ЦК Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, що передбачено ст. 527 ЦК Української РСР.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже ОСОБА_4 прийняв спадщину яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, однак належним чином не оформив своїх спадкових прав відносно права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 - дід сторін, після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Спадкові правовідносини регулюються чинними на час відкриття спадщини нормами ЦК України від 16 січня 2003 року.

За час життя ОСОБА_4 залишив заповідальне розпорядження, заповіт від 20 грудня 2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 2685, відповідно до якого заповідав квартиру АДРЕСА_1 - відповідачу.

Відповідач по справі до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, на спадщину яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 не претендує. Таким чином, у позивача виникло право на прийняття спадщини, як спадкоємиці п`ятої черги за законом.

Позивач до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, але вона проживала разом з ОСОБА_4 , доглядала за ним, тобто прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, від спадщини не відмовлялась.

Через деякий час, відповідно до вимог чинного законодавства, позивач звернулась до державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, відповідно до постанови від 30 червня 2016 року, державний нотаріус Ренійської районної державної нотаріальної контори Одеської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частина 5 ст. 1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, всі вказані обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не викликають у суду жодних сумнівів.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають чинному законодавству, а тому мають бути задоволені.

Позивачем у позові та під час розгляду справи не заявлялись вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 58, 81, 89, 133, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,90 кв.м., житловою площею 26,90 кв.м., підсобною площею 17,00 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Гончарова-Парфьонова