Справа № 297/936/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 липня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів КОЖУХ О.А., МАЦУНИЧА М.В.

за участю секретаря БАЛАЖ Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 297/936/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Берегівського районного суду від 28 вересня 2020 року, повний текст якого складено 28 вересня 2020 року, головуючий суддя Ільтьо І.І., -

встановив:

15.05.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Сторони з 12.08.2016 перебували в шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . Цей шлюб був помилкою, сторони припинили спільне проживання і рішенням Берегівського районного суду від 01.10.2019 шлюб був розірваний. Після розірвання шлюбу донька сторін залишилися на вихованні та утриманні позивачки.

Відповідач із січня 2020 року працює в Чеській Республіці, де отримує заробітну плату близько 1000,00 євро на місяць, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 3000,00 грн на місяць.

Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України щодо обов`язку батька утримувати дитину та порядку визначення розміру аліментів, позивачка ОСОБА_1 просила стягнути на її користь із відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3000,00 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Берегівського районного суду від 28.09.2020, з урахуванням ухвали суду від 09.04.2021 про виправлення описок у рішенні суду, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 3000,00 грн щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 15.05.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з наявності належних підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000,00 грн щомісячно на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив рішення суду щодо визначення розміру аліментів як незаконне, зазначає в скарзі таке.

Відповідачу не було відомо про пред`явлення до нього позову, оскільки він часто перебуває за кордоном у зв`язку з пошуком роботи. Копію рішення суду отримав після повернення з-за кордону.

Зараз донька сторін проживає з батьками позивачки (дідусем і бабусею), оскільки позивачка перебуває за кордоном. Відповідач систематично перераховує колишній дружині кошти на утримання доньки, а саме, по 2000,00 грн щомісячно і за липень-вересень 2020 року сплатив 10000,00 грн. В листопаді втратив можливість перераховувати кошти через закінчення строку дії банківської картки позивачки, а для сплати за грудень не має достатньо коштів, однак, планує зробити різдвяні подарунки доньці.

На даний час матеріальне становище відповідача незадовільне, чого суд не з`ясував. Відповідач проживає з батьком пенсійного віку, однак, батько позивача не може отримувати пенсію через відсутність необхідного офіційного трудового стажу, наразі батько не може працювати через перелам плеча. Тож син повинен утримувати батька.

Стабільного доходу, який би міг забезпечити сплату аліментів у розмірі 3000,00 грн на місяць, позивач не має.

Виходячи з викладеного, відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким встановити розмір аліментів на утримання доньки в сумі 2000,00 грн щомісячно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката Поповича Ш.О., які апеляцію підтримали, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України за відсутності позивачки ОСОБА_1 , повідомленої про час і місце розгляду справи за правилами ст. 131 ч. 1 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, апеляційний суд приходить до такого.

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 ч.ч. 7, 8, 9 СК України, тут і далі норми матеріального права в редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції та розгляду апеляційної скарги).

Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; обов`язок доказування пред`явлених вимог лежить на позивачеві (ст. 3 ч. 1 п.п. 3, 6, ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-81 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 12.08.2016 перебували в шлюбі, що його було розірвано рішенням Берегівського районного суду від 01.10.2019 (а.с. 3). Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4). Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в будинку АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідач ОСОБА_2 зареєстрований і мешкає в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 1, 5, 8 та ін.). Донька сторін проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, що сторонами не заперечується.

З наданих ОСОБА_2 на час апеляційного розгляду справи документів убачається, що у липні-вересні 2020 року він переказав позивачці ОСОБА_1 10000,00 грн в якості аліментів на утримання доньки (а.с. 34-36), а 18.05.2021 передав для позивачки ще 4000,00 грн як аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 . Апеляційному суду відповідач пояснив, що і надалі надаватиме кошти для утримання доньки, водночас вказував на відсутність у нього постійної роботи та доходу, що спричиняє певні затримки чи перерви в сплаті коштів і впливає на розміри виплат.

Відповідач заперечує обґрунтованість визначеної позивачкою суми аліментів на утримання дитини (3000,00 грн), вважає її завищеною та погоджуючись зі своїм обов`язком утримувати дитину виходить зі своєї можливості наразі сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі по 2000,00 грн щомісячно. Посилався на необхідність врахування його майнового становища, надання ним матеріальної допомоги батькові, який не отримує пенсію та не може працювати. За обліковими даними ПФ України починаючи з 2017 року не зафіксовані доходи і трудовий стаж у батька відповідача - ОСОБА_2 , 1958 р.н. (а.с. 30, 33).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За приписами СК України:

батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180);

за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст. 181 ч. 3);

розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч. 2);

мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів;

суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі;

розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період;

той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

ЦПК України встановлює правила, за якими особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ці вимоги не пов`язані з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ст. 161 ч. 1 п.п. 4, 5, ч. 2).

Отже, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за заявою позивача безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

У 2020 році розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років становив від 1779,00 грн до 1921,00 грн, для дитини віком від 6 до 18 років становив від 2218,00 грн до 2395,00 грн, а у 2021 році становить (становитиме): для дитини віком до 6 років від 1921,00 грн на 01.01.2021 до 2100,00 грн на 01.12.2021; для дитини віком від 6 до 18 років від 2395,00 грн на 01.01.2021 до 2618,00 грн на 01.12.2021. З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму слід враховувати, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини з часом значно дорожчає.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України).

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки ОСОБА_1 виникли дійсні підстави для вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Власне недостатність у матері коштів на утримання дитини сумнівів не викликає, не заперечується по суті й батьком дитини, ці доводи позивачки не спростовувалися, а згода відповідача сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 2000,00 грн кожну дитину, висловлена на стадії апеляційного розгляду справи, в сукупності з іншими матеріалами справи вказує на його фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дитині. Така ініціативна позиція відповідача прав дитини і позивачки не порушує.

Поряд із цим, пред`явивши вимогу про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 3000,00 грн щомісячно, позивачка обґрунтовувала її власне необхідністю виконання батьком дитини обов`язку з її утримання, проте, не враховувала вимоги закону, інші обставини, що мають істотне значення в спорі, та не надала на підтвердження своєї вимоги докази.

Задовольняючи позов щодо стягнення аліментів повністю, суд першої інстанції враховував лише доводи позивачки, тому стягнув аліменти в розмірі 3000,00 грн на дитину, що на відповідний час істотно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років і від 6 до 18 років. Однак, можливість стягнення таких аліментів пов`язується зі встановленням достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2 СК України), тоді як такий дохід не був установлений.

Тим часом, відповідною мірою заслуговують на увагу доводи відповідача в частині, яка зводиться до необхідності врахування відсутності в нього постійної роботи і стабільного доходу.

Із врахуванням фактів, установлених під час судового розгляду, суд не має підстав залишати поза оцінкою в контексті обставин, що мають значення в справі, докази, що були надані відповідачем, та наведені ним доводи. Суд зауважує, що зважаючи на обставини справи присуджений судом розмір аліментів у 3000,00 грн не узгоджується із законом. Відповідні обставини мають істотне значення в справі та враховуються в сукупності та взаємозв`язку з іншими (вищенаведені норми закону та положення ст. 12 ч. 5, ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України).

Тож рішення суду першої інстанції про стягнення аліментів у розмірі 3000,00 грн на дитину не може бути визнане достатньо обґрунтованим. Слід також зважати на необхідність за загальним правилом дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, ініціативної позиції відповідача щодо сплати аліментів, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі 2000,00 грн на дитину протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який буде близьким до верхньої межі відповідних прожиткових мінімумів, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини, покриватимуть суттєву частину витрат на дитину і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини та не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини.

Необхідно враховувати, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. та доводити встановленим порядком відповідні вимоги.

Поза тим, апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права (ст. 367 ч. 4 ЦПК України), а рішення суду першої інстанції містить певне упущення, яке належить усунути.

Відповідно до приписів ст. 182 ч. 2, ст. 184 СК України, присуджуючи аліменти в твердій грошовій сумі та маючи на увазі забезпечення інтересів дитини, суду поряд із визначенням конкретної твердої суми аліментів належить зазначити в рішенні про те, що ця сума не може бути меншою за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ці вимоги закону судом не були виконані, в резолютивній частині рішення відповідна вказівка відсутня.

Виходячи з наведеного, беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, та встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, в другому абзаці резолютивної частини рішення цифри і слова «3000 (три) тисячі гривень» замінити цифрами і словами «2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.)», доповнити цей абзац резолютивної частини рішення після слів і цифр «2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.)» словами і цифрами «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», залишивши в іншій частині апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367 ч. 4, ст. 374 ч. 1 п.п. 1, 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення Берегівського районного суду від 28 вересня 2020 року щодо стягнення аліментів на утримання дитини змінити, в другому абзаці резолютивної частини рішення цифри і слова «3000 (три) тисячі гривень» замінити цифрами і словами «2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.)», доповнити цей абзац резолютивної частини рішення після слів і цифр «2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп.)» словами і цифрами «але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», в іншій частині апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 29 липня 2021 року.

Судді