Справа № 509/4768/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.

при секретарі Сірман Г.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представників позивача: адвоката Мажеру І.О., адвоката Ліферчук Т.С.,

представника відповідача адвоката Шиєнкова Я.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про розподіл майна подружжя, що є спільною сумісною власністю,-

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2014 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, після остаточного уточнення якої позивач просила:

- визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 168 кв. м, житловою площею 63 кв. м;

- поділити майно, що є у спільній сумісній власності та визнати за позивачем право власності на Ѕ частину житлового будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 168 кв. м, житловою площею 63 кв. м;

- припинити право власності відповідача на Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 168 кв. м, житловою площею 63 кв. м;

- визнати за позивачем право власності на 1/2 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,12 га, кадастровий № :02:003:0978, реєстраційний № 37;

- припинити право власності відповідача на Ѕ частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,12 га, кадастровий № :02:003:0978, реєстраційний № 37.

- виділити позивачу в натурі, в приватну власність в житловому будинку (літ. «А»), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 наступні приміщення: хол «1-2»,пл.8,5 кв. м ,житлову кімнату «1-3», пл..18.6 кв. м, кухню «1-4» пл.11,6 кв. м, санвузол «1-5»,пл..4,3 кв. м, в прибудові (літ. «а» ): коридор «1-1», пл..3,5 кв. м, в підвалі (літ.»а1»): погріб «ІІ», пл. 9,6 кв. м, частину кладової «IV», пл.. 6,4 кв. м, кладову «V», пл..12,3 кв. м, вхід у підвал ( літ. «а2») , у складі приміщення Тамбуру «1», пл..2,9 кв. м, сарай (літ. «Б»), частину огорожі «№1», загальною довжиною (9,99 м.), водопровід «№2», каналізацію «№3» , цистерну «№4», частину вимощення «І», площею 68,0 кв. м., а всього загальною площею 77,7 кв. м житловою площею 18,6 кв. м. Вхід зовні у дану часину житлового будинку здійснюється через ганок під козирком з боку правого бічного фасаду будинку у приміщення коридору «1-1» (головного фасаду). Вхід у підвальну частину здійснюється з боку тильного фасаду житлового будинку через вхід у підвал (літ. «а2»);

- стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за більшу частку після розподілу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - у розмірі 10 315 (десять тисяч триста п`ятнадцять) гривень;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 9 989 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 20 коп.

Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Овідопольського районного суду Одеської області Курочка В.М. Ухвалою від 27 жовтня 2014 року відкрите провадження по даній справі. Ухвалою суду від 01.12.2014 року провадження у справі було зупинено у зв`язку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи. У зв`язку з повторним авторазподілом вказана цивільна справа передана 02.01.2019 року судді Бочарову А.І. для розгляду по суті. Ухвалою від 02.01.2019 року провадження у цивільній справі було поновлено.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 1987 року по 22 листопада 2011 року. В період шлюбу, їх сім`ї на ім`я відповідача 1 лютого.1993 року, на підставі Рішення №122 Молодіжненської сільської ради народних депутатів протокол №2 від 11.02.1993 року було виділено земельну ділянку розміром 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 та надано дозвіл на будівництво приватного житлового будинку. За час шлюбу позивачем спільно з відповідачем на даній земельній ділянці було розпочато в 1995 році та закінчено в 1977 році будівництво двох поверхового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . З 1997 подружжя з дітьми переїхали проживати в даний будинок, зареєструвались. Станом на 2008 рік будинок був побудований та створені всі умови для проживання. Але відповідач відмовлявся ввести будинок в експлуатацію, здійснював фізичне насильство над позивачкою та дітьми, змусив позивачку та дітей залишити будинок і до будинку їх не допускає. 7 вересня 2017 року відповідач зареєстрував на своє ім`я спірний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами розташованими за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею: 168 кв. м, житловою площею 63 кв., зазначивши рік побудови 1991. Так, як відповідач не визнає право власності позивача на спірний житловий будинок, який був побудований у шлюбі, добровільно поділити спільне сумісне майно подружжя є неможливим, тому позивач звернулась до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Позивач ОСОБА_1 та її представники адвокати Мажеру І.О. і Ліферчук Т.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Шиєнков Я.Є. в судовому засіданні позов не визнав та просиі суд у його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві на позов.

У відзиві на позов відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на пропуск строку давності на звернення до суду із зміною предмету позову. Зазначає, що шлюб було розірвано 11 листопада 2011 року, а право власності на спірний будинок відповідачем було зареєстровано 07 вересня 2017 року, тобто майже через шість років після розірвання шлюбу. Вказує, що спірний будинок був побудований відповідачем після розірвання шлюбу в період з січня 2015 року по теперішній час, а тому не може бути спільною власністю.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 грудня 1987 року що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Олександрійською селищною радою м. Іллічівськ актовий 11 грудня 1987 року запис 35, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу, який було розірвано на підставі рішення Овідіопольського районного суду Одеської області, яке набуло чинності 22 листопада 2011 року.

В період шлюбу 11 лютого 1993 року Рішенням №122 Молодіжненської сільської ради народних депутатів протокол №2 від 11.02.1993 року відповідачу було виділено земельну ділянку розміром 0,12 га за адресою АДРЕСА_1 та дозволено будівництво приватного житлового будинку.

11 лютого 1993 року на ім`я Овідіопольської райдержадміністрації відповідачем була подана заява з проханням дозволити будівництво житлового будинку для сім`ї в складі 4 людини з будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 та затверджено проект будівництва земельної ділянки забудовника.

Рішення №53 Молодіжненської сільської ради народних депутатів від 02.07.1994 року відповідачу було передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка розміром 0,12 га за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Рішення №108 Молодіжненської сільської ради народних депутатів від 29.10.1994 року відповідачу було передана безоплатно у приватну власність земельна ділянка розміром 0,12 га за адресою АДРЕСА_1 та дозволено будівництво приватного житлового будинку.

Відповідно відповіді №454 від 25.06.2020 р. Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області та запису у погосподарській книзі виданій 12 липня 1999 року, рік побудови житлового будинку з господарчими спорудами: прибудова, гараж, сарай, погріб, огорожа за адресою: АДРЕСА_1 зазначений 1997, відповідач зазначений, як уповноважений (співвласник, наймач) власник жилого будинку, ОСОБА_1 зазначена, як його дружина.

Відповідно до відповіді №101 від 17.06.2020 р. Молодіжненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Овідіопольського району Одеської області, відповіді №454 від 25.06.2020 р. Молодіжненської сільської ради Овідіопольського району Одеської області станом на 14.07.1999 року у спірному будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , та їх неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У травні 1999 року на виконання Рішення №122 Молодіжненської сільської ради народних депутатів протокол №2 від 11.02.1993 року, на ім?я відповідача було отримано будівельний паспорт реєстраційний № НОМЕР_1 на забудову земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 на якій розташований жилий будинок.

18 травня 1999 року Розпорядженням №331від 18.05.1999 р. Овідіопольської районної державної адміністрації було дозволено будівництво житлового будинку за індивідуальним проектом за адресою АДРЕСА_1 на якій розташований жилий будинок.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю виданий дозвіл на проведення будівельних робіт 3-15-23, відповідно до проектної документації затвердженої Розпорядженням №331 від 18.05.1999 р. Овідіопольською районною державною адміністрацією, будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на якій розташований жилий будинок 18 травня 1999 року.

Згідно відповіді Акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» в листопаді 2008 року відповідно до Акту приймання закінченого будівництвом об`єкта системи газопостачання, Іллічівською дільницею експлуатації газового господарства ВАТ «Одесагаз» було здійснено прийняття в експлуатацію системи газопостачання житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується проектом встановлення газового обладнання та індивідуального газового лічильника.

Відповідно до відповіді КП «Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації №2140 від 26.11.2014 року з додатками інвентарних даних у 2009 році на спірний житловий будинок, як на самочинне будівництво було підготовлено інвентарні дані на об`єкт нерухомого майна житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач з відповідачем та двома дітьми спільно проживали у спірному житловому будинку до листопада 2014 року вели спільно господарство, що підтверджується показами свідків та актів сусідів від 09.12.2019 року, від 05.07.2020 року.

Відповідно до акту сусідів від 05.07.2020 року, виписки з історії хвороби №8503, відповіді №01/15-1043 від 23.06.2020 р. КНП «Чорноморська лікарня» позивачка ОСОБА_1 з 12 вересня 2008 року по 22 вересня 2008 року після побиття чоловіком знаходилась на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Іллічівської басейнової лікарні Одеської області, в період з 02 листопада 2011 року по 09 листопада 2011 року після побиття відповідачем знаходилась на амбулаторному лікуванні у лікаря хірурга і травматолога поліклініки №1 Іллічівської басейнової лікарні Одеської області.

Відповідно до довідки ТОВ «Автодор» №201 від 12.09.2019 року позивачка ОСОБА_1 працювала на підприємстві з 19.03.1996 року по 27.07.2011 року та сплачувала підприємству позику. Згідно трудової книжки позивача, вона працювала весь період знаходження у шлюбі.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №164281713 від 19.04.2019 року 7 вересня 2017 року на ім`я відповідача зареєстровано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею: 168 кв. м, житловою площею 63 кв. м, де вказано рік забудови 1991 рік, що спростовує твердження відповідача про початок забудови 2015 році.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не укладалась письмова угода щодо спірного житлового будинку.

Згідно Висновку №14/18 експерта з судової будівелько технічної, оціночно-будівельної експертизи від 21.12.2018 року, виходячи з планування житлового будинку, порядку користування приміщеннями та спорудами, що склались, розташування належно оформлених господарчих будівель та споруд, поділ житлового будинку з надвірними спорудами з одноквартирного на двоквартирний у наближенні до відповідних часток можливий, за трьома наступними найбільш доцільними варіантами:

по 1 варіанту -:першому співвласнику з часткою Ѕ пропонується (диа.таб.8): хол «1-2»,пл.8,5 кв. м - 88964 грн, житлова кімната «1-3», пл..18.6 кв. м 19 4673 грн., кухня «1-4» пл.11,6 кв. м -121 409 грн,, санвузол «1-5»,пл..4,3 кв. м - 45 005 грн. В прибудові (літ. «а» ): коридор «1-1», пл..3,5 кв. м 30 732грн., в підвалі (літ.»а1»): гараж «ІІІ», пл.. 19,3 кв. м 94056 грн., частину кладової «IV», пл.. 7,4 кв. м 36063 грн., частина огорожі «№1», загальною довжиною 9,99 м- 9878грн., водопровід «№2» - 1388 грн., каналізація «№3» - 4995 грн., цистерна «№4» - 11502 грн. частину вимощення «І», площею 68,0 кв. м. Всього: 652 367 грн., загальна площа 73,2 кв. м ( на 8,7 кв. м. менше ідеально належної), житлова площа: 18,6 кв. м (на :6,55 кв. м менше ідеально належної). Реальна частка складає 11/25 (652 367/ 1480 310), що менше ідеальної належної частки на 3/50. Вхід ззовні у дану часину житлового будинку здійснюється через ганок під козирком з боку правого бічного фасаду будинку у приміщення коридору «1-1» (головного фасаду) . Вхід у підвальну частину здійснюється з правого бічного фасаду будинку у приміщення гаража «ІІІ», другому співвласнику з часткою Ѕ пропонується виділити (див.табл.9): В житловому будинку (літ. «А»): хол «1-10»,пл. 12,8 кв.м -133 969 грн., житлова «1-11», пл.19,1кв. м 199907, житлова «1-12» , пл.12,6 кв. м -131 876 грн, в прибудові (літ. «а»): коридор «1-8» пл.5,0 кв. м 43902 грн., веранда «1-9», пл..9,9 кв.м 86926 грн., в підвалі (літ.»а1»): погріб «ІІ», пл,9,6 кв.м .- 46785 грн., частина кладової «IV», пл. 6,4 кв. м -31 190 грн., кладову «V», пл.,12,3 кв.м 59943 грн., вхід у підвал (літ.«а2») у складі приміщення тамбуру «І», пл..2,9 кв.м 41 208 грн., сарай (літ.«Б» ) - 28466 грн., частину огорожі «№1», загальною довжиною (.9,98.м 9 868, частину вимощення «І», площею 69,0 кв.м 13903 грн. Всього 827 943 грн., загальна площа 90,6 кв.м (на 8,7 кв. м. менше ідеально належної) , житлова площа 31,7 кв. м (на :6,55 кв. м менше ідеально належної). Реальна частка складає 14/25 (827 943 грн./1 480 310 грн.), що більше ідеальної належної частки на 3/50. Вхід ззовні у дану часину житлового будинку необхідно організувати через ганок під козирком з боку правого бічного фасаду будинку у приміщення коридору «1-8» ( див. дод.ю1) Вхід у підвальну частину здійснюється з боку тильного фасаду житлового будинку через вхід у підвал (літ.»а2»). Варіант передбачає можливість : організації окремого входу з боку правого бічного фасаду житлового будинку до приміщення коридору «1-8»; організації дверного отвору для доступу до приміщення кладової «ІV» з приміщення погребу «ІІ»; переобладнання приміщення холу «1-10» у коридор та санвузол шляхом організації перегородок з улаштуванням дверних отворів та встановлення відповідного обладнання; переобладнання приміщення житлової «1-12» у кухню шляхом встановлення відповідного обладнання. Сума грошової компенсації, належної першому співвласнику з часткою Ѕ від другого співвласника з часткою Ѕ за відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, складає: 827 943 грн. - 740 155 грн. = 87 788 (вісімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн.. триста п`ятнадцять ) грн.

по другому варіанту - першому співвласнику з часткою Ѕ пропонується (диа.таб.10): в житловому будинку (літ.»А»): хол «1-2»,пл.8,5 кв. м - 88964 грн, житлова кімната «1-3», пл.18.6 кв. м 19 4673 грн., кухня «1-4» пл.11,6 кв. м -121 409 грн,, санвузол «1-5»,пл..4,3 кв. м - 45 005 грн. В прибудові (літ.«а»): коридор «1-1», пл..3,5 кв. м 30 732грн., в підвалі (літ.»а1»): погріб «ІІ», пл..9,6 кв. м 46785 грн., частину кладовлї «IV», пл.6,4 кв. м 31 190 грн., кладову «V», пл.,12,3 кв.м 59943 грн., вхід у підвал (літ.«а2») у складі приміщення тамбуру «І», пл.2,9 кв.м 41 208 грн., сарай (літ.«Б» ) - 28466 грн., частину огорожі «№1», загальною довжиною 9,99 м- 9 878 грн., водопровід «№2» - 1388 грн., каналізація «№3» - 4995 грн., цистерна «№4» - 11502 грн. частину вимощення «І», площею 68,0 кв. м Всього: 729 840 грн., загальна площа 77,7 кв. м ( на 4,2 кв. м. менше ідеально належної), житлова площа: 18,6 кв. м (на: 6,55 кв. м менше ідеально належної). Реальна частка складає 49/100 (729 840/ 148 310 грн./ що менше ідеально належної частки на 1/100.Вхід ззовні у дану часину житлового будинку здійснюється через ганок під козирком з боку правого бічного фасаду будинку у приміщення коридору «1-1» (головного фасаду) . Вхід у підвальну частину здійснюється з боку тильного фасаду житлового будинку через вхід у підвал (літ. «а2», другому співвласнику з часткою Ѕ пропонується виділення (див. табл.11) в житловому будинку (літ.«А»): хол «1-10», пл. 12,8 кв.м -133 969 грн., житлова «1-11», пл.19,1кв. м 199 907, житлова «1-12», пл.12,6 кв. м -131 876 грн, в прибудові (літ.«а»): коридор «1-8» пл.5,0 кв. м 43 902 грн., веранда «1-9», пл..9,9 кв.м 86 926 грн., в підвалі (літ.»а1»): гараж «ІІІ», пл,19,3 кв.м .- 94 056 грн., частина кладової «IV», пл. 7,4 кв. м -36 063 грн., частину огорожі «№1», загальною довжиною 9.98 кв.м 9 868 грн., частину вимощення «І», площею 69,0 кв.м 13 903 грн. Всього 750 470 грн., загальна площа 86,1 кв.м (на 4,2 кв. м. більше ідеально належної) , житлова площа 31,7 кв. м (на:6,55 кв. більше ідеально належної). Реальна частка складає 51/100 (750 470 грн./ 1480 310 грн. ), що більше ідеально належної частки на 1/100. Вхід ззовні у дану часину житлового будинку необхідно організувати через ганок під козирком з боку правого бічного фасаду будинку у приміщення коридору «1-8» ( див. дод.1) Вхід у підвальну частину здійснюється з правого бічного фасаду будинку через в приміщення гаражу «ІІІ». Варіант передбачає можливість: організації окремого входу з боку правого бічного фасаду житлового будинку до приміщення коридору «1-8»; переобладнання приміщення холу «1-10» у коридор та санвузол шляхом організації перегородок з улаштуванням дверних отворів та встановлення відповідного обладнання; переобладнання приміщення житлової №1-2» у кухню шляхом встановлення відповідн6ого обладнання. Першому та другому співвласникам необхідно виконати роботи по організаційних з підключення квартир житлового будинку до самостійних інженерних комунікацій (електрозабезпеченню, водопроводу, каналізації, газопостачанню, з установленням самостійних лічильників, а також, системи опалення з установко. Опалювальних котлів перед якими кожному із співвласників потрібна розробка та узгодження в установленому законодавством порядку проектної документації на прокладку внутрішніх та зовнішніх інженерних комунікацій і отримання необхідних доходів у відповідно інстанціях. до завершення робіт по організації та підключенню квартир, що виділяються , до самостійних комунікацій існуючої комунікації залишаються у загальному користуванні обох співвласників. Сума грошової компенсації, належної першому співвласнику з часткою Ѕ від другого співвласника з часткою Ѕ за відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, складає: 750 470 грн. - 740 155 грн. = 10 315 ( десять тисяч триста п`ятнадцять ) грн.

по третьому варіанту першому співвласнику з часткою Ѕ пропонується виділення (див. табл.12) в житловому будинку (літ.»А»): хол «1-2»,пл.8,5 кв. м - 88964 грн, житлова кімната «1-3», пл..18.6 кв. м 194 673 грн., кухня «1-4» пл.11,6 кв. м -121 409 грн,, санвузол «1-5»,пл..4,3 кв. м - 45005 грн., в прибудові (літ.«а»): коридор «1-1», пл..3,5 кв. м 30 732грн., в підвалі (літ.»а1»): погріб «ІІ», пл..9,6 кв. м 46785 грн., вхід у підвал (літ.«а2») у складі приміщення тамбуру «І», пл..2,9 кв.м 41 208 грн., сарай (літ.«Б» ) - 28466 грн., частину огорожі «№1», загальною довжиною 9,9 м- 9 878 грн., водопровід «№2» - 1388 грн., каналізація «№3» - 4995 грн., цистерна «№4» - 11502 грн. частину вимощення «І», площею 68,0 кв. м . Всього: 638 707 грн., загальна площа 59,0 кв. м ( на 22,9 кв.м. менше ідеально належної, житлова площа:18,6 кв. м (на: 6,55 кв.м менше ідеально належної). Реальна частка складає 43/100 (638 707/ 1480 310 грн./ що менше ідеально належної частки на 7/100.Вхід ззовні у дану часину житлового будинку здійснюється через ганок під козирком з боку правого бічного фасаду будинку у приміщення коридору «1-1» (головним фасадом умовно вважається фасадом будинку з боку АДРЕСА_1 ) (див. додаток №1) . Вхід у підвальну частину здійснюється з боку тильного фасаду житлового будинку через вхід у підвал (літ. «а2»), по другому співвласнику з часткою Ѕ пропонується виділення (див. табл.13) в житловому будинку (літ.«А»): в житловому будинку (літ.«А»): хол «1-10»,пл. 12,8 кв.м -133 969 грн., житлова «1-11», пл.19,1кв. м 199 907, житлова «1-12», пл.12,6 кв. м -131 876 грн, в прибудові (літ.«а»): коридор «1-8» пл.5,0 кв. м 43902 грн., веранда «1-9», пл..9,9 кв.м 86 926 грн., в підвалі (літ.»а1»): гараж «ІІІ», пл,19,3 кв.м .- 94 056 грн., кладову «IV», пл. 13,8 кв. м -67253 грн,. кладову «V», пл.,12,3 кв.м 59943 грн. частину огорожі «№1», загальною довжиною 9.98 кв.м 9 868 грн. Всього 8451 603 грн., загальна площа 104,8 кв.м (на 22,9 кв. м. більше ідеально належної) , житлова площа 31,7 кв. м (на :6,55 кв. м менше ідеально належної). Реальна частка складає 57/100 (841 603 грн./ 1480 310 грн.), що більше ідеально належної частки на 7/100. Вхід ззовні у дану часину житлового будинку необхідно організувати через ганок під козирком з боку правого бічного фасаду будинку у приміщення коридору «1-8» ( див. дод.1) Вхід у підвальну частину здійснюється з правого бічного фасаду будинку через в приміщення гаражу «ІІІ». Варіант передбачає можливість: організації окремого входу з боку правого бічного фасаду житлового будинку до приміщення коридору «1-8»; переобладнання приміщення холу «1-10» у коридор та санвузол шляхом організації перегородок з улаштуванням дверних отворів та встановлення відповідного обладнання; переобладнання приміщення житлової №1-2» у кухню шляхом встановлення відповідн6ого обладнання. Першому та другому співвласникам необхідно виконати роботи по організаційних з підключення квартир житлового будинку до самостійних інженерних комунікацій (електрозабезпеченню, водопроводу, каналізації, газопостачанню, з установленням самостійних лічильників, а також, системи опалення з установко. Опалювальних котлів перед якими кожному із співвласників потрібна розробка та узгодження в установленому законодавством порядку проектної документації на прокладку внутрішніх та зовнішніх інженерних комунікацій і отримання необхідних дозволів у відповідних з інстанціях. до завершення робіт по організації та підключенню квартир, що виділяються, до самостійних комунікацій існуючої комунікації залишаються у загальному користуванні обох співвласників. Сума грошової компенсації, належної першому співвласнику з часткою Ѕ від другого співвласника з часткою Ѕ за відмінність від ідеальної частки у володінні житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами, складає:841 603 грн. -740 155 грн. = 101 448 ( сто одна тисяча чотириста сорок вісім грн.)

Позивач просить із представлених варіантів поділу спірного будинку з виділом в натурі з частками по Ѕ частки кожному співвласнику з найбільш мінімально припустимими площами, при яких розподіл в натурі можливий є другий варіант ( таб. 10). Мотивуючи тим, що вона має намір проживати у даному будинку, за станом здоров`я її буде важко підійматись на другий поверх, що підтверджується довідкою із медичної картки амбулаторного хворого від 10.07.2020 року згідно якої позивачка страждає на стенокардію, ІБС, АКС, гіпертонічну хворобу другого ступеня, ризик два, кризове протікання по кардіологічному типу, також з нею будуть проживати діти та малолітні онуки а тому наполягає на виділенні її в натурі об`єктів запропонованих першому співвласнику з часткою Ѕ в другому варіанті ( табл.10).

В ході судового розгляду справи було допитано свідків ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , які в судовому засіданні показали, що позивачем спільно із відповідачем в 1993 році було отримано земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 . На даній земельній ділянці за час шлюбу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за допомогою батьків позивача та друзів і знайомих було збудовано двохповерховий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 у який родина заселились в 1997 році. Станом на 2008 рік будинок був газифікований, проведено воду, зроблено ремонт, мебльований. ОСОБА_1 проживала у даному будинку до листопада 2014 року поки її чоловік в черговий раз не побив і не вигнав з будинку з донькою ОСОБА_4 . Будинок на сьогоднішній день залишився в тому ж стані, що і був на час розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 посинив, що він як експерт виконував Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.12.2014 року про призначення судово будівельно-технічноі експертизи і складав висновок №14/18 експерта з судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, який був складений 21 грудня 2018 року. Будинок ним оглядався 2 рази, перший у 2015 році з доступом до всіх об`єктів та вже перед закінченням складення висновку у 2018 році візуально. Змін ніяких не було. На момент огляду спірного будинку у 2015 році було видно, що всі приміщення були готові для проживання повністю, поклеєні шпалери, мебльовано, лєпка, Готовність будинку була вказана у висновку 96 % через незначний ремонт у санвузлі та відсутності штукатурки спін у підвалі. Спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами на сьогоднішній день є той самий будинок, який відповідає технічній документації 2009 року, та об`єкту нерухомості вказаному у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, де вказано самим відповідачем рік побудови 1991 рік.

В ході судового розгляду справи відповідачем в обґрунтування своїх заперечень не надано суду жодного належного та допустимого доказу.

З урахуванням встановлених судом обставин та наданих сторонами доказів, суд доходить до висновку, що будівництво житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 здійснено сторонами у період шлюбу. Презумпція спільної сумісної власності відповідачем не спростована, а тому на спірний житловий будинок поширюється режим спільного сумісного майна подружжя.

Прийняття після розірвання шлюбу (11 листопаду 2011 року) в експлуатацію спірного будинку та оформити право власності на нього за ОСОБА_2 не свідчить про те, що його не будували разом позивач та відповідач, перебуваючи у шлюбі. Будівництво спірного житлового будинку у шлюбі доведено належними та допустимими доказами, тому зазначений будинок є спільною сумісною власністю колишнього подружжя. (Відповідна правова позиція зазначена в Постанові Верховного суду від 02 червня 2020 року, справа № 321/1354/16).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 1 розділу VII «Прикінцевих положень» СК України зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім`ю України (далі - КпШС України (тут і далі - у редакції Закону 2002 року)), оскільки вони виникли до 01 січня 2004 року.

Відповідно до статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно зі статтею 24 КпШС України уразі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Згідно статті 16 Закону України «Про власність», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Згідно ч.1 статті 17 Закону України «Про власність», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Аналогічні норми містяться у статтях 60, 63, 70 СК України та статтях 368, 372 ЦК України.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між нами в натурі.

Згідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Щодо позовних вимог позивача визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,12 га, кадастровий № :02:003:0978, реєстраційний № 37, то суд ж приходить до висновку, що дана позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч.1. статті 13 Закону України «Про власність», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.

Згідно статті 14 Закону України «Про власність», в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); одержання частки землі у спільному майні подружжя.

Згідно статті 42 Земельного кодексу Української РСР (Відомості Верховної Ради РСР (ВВР), 1991) в редакції яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду Постанова від 17.10.2019 року у справі № 314/ 5265/16.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду України Постанова від 12.10.2016 року у справі № 6-2225цс16.

Суд дійшов до висновку, що оскільки спірний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами є спільною сумісною власністю подружжя і знаходиться на земельній ділянці яка належить відповідачу, то у разі поділу будинку між подружжям та виділу конкретної частини будинку до позивача, яка не мала права власності земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному будинку.

Згідно частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення що узгоджується з правовою позицією Верховного суду Постанова від 17.10.2019 року у справі № 314/ 5265/16.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позивних вимог.

Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про доведеність позовних вимог, що є підставою для їх задоволення.

Що стосується заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, вона є безпідставною оскільки позивач звернулась з позовом до суду в межах строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 7 ст.158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Оскільки, у вказаному провадженні з метою забезпечення позову Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року було накладено арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до вирішення судом спору по суті, то вказаний захід забезпечення позову підлягає скасуванню.

Також, в зв`язку з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 ЦПК України, ст.ст.22, 24 КпШС України, ст.ст.60, 63, ч.1 ст.70, ст.71 СК України ст.ст.331, 370, 392 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, що є спільною сумісною власністю - задовольнити у повному обсязі.

Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 168 кв. м, житловою площею 63 кв. м.

Поділити майно, що є у спільній сумісній власності та визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 168 кв. м, житловою площею 63 кв. м.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 168 кв. м, житловою площею 63 кв. м.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) право власності на 1/2 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,12 га, кадастровий № :02:003:0978, реєстраційний № 37.

Припинити право власності ОСОБА_2 , на 1/2 частку земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,12 га, кадастровий № :02:003:0978, реєстраційний № 37.

Виділити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) в натурі, в приватну власність в житловому будинку (літ. «А»), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 наступні приміщення: хол «1-2»,пл.8,5 кв.м ,житлову кімнату «1-3», пл.18.6 кв. м, кухню «1-4» пл.11,6 кв. м, санвузол «1-5»,пл.4,3 кв. м, в прибудові (літ. «а» ): коридор «1-1», пл.3,5 кв. м, в підвалі (літ.»а1»): погріб «ІІ», пл. 9,6 кв. м, частину кладової «IV», пл. 6,4 кв. м, кладову «V», пл.12,3 кв. м, вхід у підвал (літ. «а2»), у складі приміщення Тамбуру «1», пл..2,9 кв. м, сарай (літ. «Б»), частину огорожі «№1», загальною довжиною 9,99 м., водопровід «№2», каналізацію «№3» , цистерну «№4», частину вимощення «І», площею 68,0 кв. м, а всього загальною площею 77,7 кв. м, житловою площею 18,6 кв. м. Вхід зовні у дану часину житлового будинку здійснюється через ганок під козирком з боку правого бічного фасаду будинку у приміщення коридору «1-1» (головного фасаду). Вхід у підвальну частину здійснюється з боку тильного фасаду житлового будинку через вхід у підвал (літ. «а2»).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) користь грошову компенсацію за більшу частку після розподілу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - у розмірі 10 315 (десять тисяч триста п`ятнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) користь судові витрати у розмірі 9 989 (дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 20 коп,

Скасувати арешт накладений Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково в строки, визначені ст.354 ЦПК України, до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд Одеської області.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, а саме, через Овідіопольський районний суд Одеської області.

Повне рішення складено 26.03.2021 року.

Суддя А.І.Бочаров