Справа № 344/8975/20
Провадження № 22-ц/4808/880/21
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів: Бойчука І.В.,Девляшевського В.А
секретаря Петріва Д.Б.
з участю представника військової частини Рєзніка О.О.
представника ОСОБА_1 адвоката Лайкович Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Івано-Франківська КЕЧ району про визнання незаконним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку, за апеляційною скаргою командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Антоняка Т. М.у м. Івано-Франківську, повний текст складено 22 березня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору- Івано-Франківська КЕЧ району про визнання незаконним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та поновлення на квартирному обліку.

Позовна заява мотивована тим, що він 24.07.2006 року по 15.08.2017 року проходив військову службу в в/ч НОМЕР_2 на посаді начальника командного пункту - заступник начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 180 від 15.08.2018 року його із 15.08.2017 року виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення відповідно до ч.6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з урахуванням вимог частини восьмої цієї самої статті цього самого Закону за пунктом а у зв`язку із закінченням строку контракту. Вислуга років у Збройних Силах становить: календарна - 24 роки, пільгова - 24 роки 04 місяці. Згідно витягу з протоколу №11 від 22.05.2008 року засідання житловою комісією військової частини НОМЕР_1 поставлений на квартирний облік в загальну чергу з 16.08.2008 року. На підставі заяви позивача про внесення в списки осіб, що мають право на першочергове отримання житла при військовій частині НОМЕР_1 , житловою комісією було прийнято рішення про зарахування капітана ОСОБА_1 , 1976 р.н., який перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 16.05.2008 року складом сім`ї 4 (чотири) особи, в списки осіб, що мають право на першочергове отримання житла при військовій частині НОМЕР_1 на підставі наказу МО України від 30.11.11 року №737 п.2 (учасник бойових дій) з 18.08.2015 року. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 53 від 19.03.2020 року, у зв`язку із звільненням з військової служби у запас за ст.26 ч.6 п.п.«а», з урахуванням ч.8 п.«а» за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту), позивача та членів його родини знято з квартирного обліку. В протоколі житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_1 зазначено, що капітан запасу ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем дійсної служби при наявності вислуги 20 років та перебування на квартирному обліку мав право на отримання жилих приміщень для постійного проживання згідно черговості, а після звільнення по закінченню терміну дії контракту згідно частини 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», втратив право залишення (перебування) на квартирному обліку, відповідно і права на забезпечення постійним житлом незалежно від вислуги років. Не погоджуючись з даним протоколом, яке порушує гарантоване державою право на отримання житла, просить визнати недійсним протокол №3 від 19.03.2020 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині зняття з квартирного обліку військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 ; скасувати п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 року №53ад «Про затвердження рішення житлової комісії військової ч НОМЕР_2 » у частині виключення (зняття) старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи, з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 ; просить зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним протокол № 3 від 19.03.2020 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 . Скасовано п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 року №5Зад «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 » у частині виключення (зняття) капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи, з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 .Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з рішенням суду, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. На думку апелянта, право залишення на квартирному обліку мають особи, які звільнились з військової служби у запас або відставку за віком або за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами. ОСОБА_1 звільнено у зв`язку із закінченням контракту, а тому збереження права на квартирний облік при військові частині А 4604 відсутнє.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги заперечила, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року.Таким чином підстави для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку були відсутні, тому п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 року №53ад у частині виключення (зняття) капітана запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи, з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 слід скасувати, а протокол №3 від 19.03.2020р. засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в частині зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 слід визнати недійсним.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Однією з гарантій соціального захисту військовослужбовців є право на забезпечення їх та членів їхніх сімей жилими приміщеннями, закріплене частиною першою статті 31 Житлового кодексу Української РСР (далі -ЖК Української РСР), відповідно до якої громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті, як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
Потребуючі поліпшення житлових умов члени житлово-будівельних кооперативів, громадяни, які мають жилий будинок (квартиру) у приватній власності, та інші громадяни, що проживають у цих будинках (квартирах), забезпечуються жилими приміщеннями на загальних підставах (стаття 33 ЖК Української РСР).
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій з 01 липня 2015 року (а.с.13)
ОСОБА_1 з 25 липня 1997 року перебуває на службі у військові частині НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягом з послужного списку (а.с.18).
За період проходження служби з липня 1997 року по 31.08.2006 року у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживав у службовому приміщенні військового містечка № НОМЕР_4 . Житлом з фондів МО України не забезпечувався, що підтверджується копією довідки командира військової частини НОМЕР_1 за №181 від 31.08.2006 року, слідує, що (а.с. 27).
З копії протоколу №11 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2008 року ОСОБА_1 та членів його сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 включено в книгу обліку осіб, які перебуваюють в черзі на одержання житлових приміщень в житловій комісії військової частини НОМЕР_1 на підставі п.п.6 п.34 Правил обліку громадян (а.с. 28).
Відповідно до копії довідки за № 347 від 19.05.2008 р. ОСОБА_1 відповідно до розпорядження Ради Міністрів України від 16.11.1989 року №400-р, наказу МВС України від 03.02.1992 року №66 прописаний за місцем дислокації військової частини до отримання житлової площі у встановленому порядку (а.с.24).
З копії витягу з протоколу №49 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 вбачається, що на підставі заяви позивача про внесення в списки осіб, що мають право на першочергове отримання житла при військовій частині НОМЕР_1 , житловою комісією було прийнято рішення про зарахування капітана ОСОБА_1 , 1976 р.н., який перебуває на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 з 16.05.2008 року складом сім`ї 4 (чотири) особи, в списки осіб, що мають право на першочергове отримання житла при військовій частині НОМЕР_1 на підставі наказу МО України від 30.11.11 року №737 п.4.2 (учасник бойових дій) з 18.08.2015 року (а.с. 29).
З копії витягу з протоколу №12 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2017 року слідує, що відповідно до п.9 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист в/службовців та членів їх сімей" у зв`язку зі звільненням у запас залишено капітана ОСОБА_1 на обліку при в/ч НОМЕР_1 з 16.05.2008 року та включено у список осіб для позачергового одержання житла з 2017 року (а.с.32).
Із копії Витягу з протоколу житлово-побутової комісії в/ч НОМЕР_5 за № 3 від 19.03.2020 року вбачається, що капітан запасу ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем дійсної служби при наявності вислуги 20 років та перебування на квартирному обліку мав право на отримання жилих приміщень для постійного проживання згідно черговості, а після звільнення по закінченню терміну дії контракту втратив право залишення (перебування) на квартирному обліку, відповідно і права на забезпечення постійним житлом незалежно від вислуги років (а.с.21-23).
Копією Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 53 ад від 19.03.2020 року, встановлено, що капітана запасу ОСОБА_1 та членів його сім`ї: дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_1 , донька ОСОБА_5 виключено з квартирного обліку (а.с.19-20).
Відповідно до частин першої, другої, дев`ятої статті 12 Закону«Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції на час постановлення позивача на квартирний облік військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою. Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України. До одержання постійного жилого приміщення військовослужбовцям, зазначеним у цьому пункті, надаються службові жилі приміщення. У разі відсутності такого житла військова частина зобов`язана тимчасово орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) ним жилого приміщення на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Офіцери, прапорщики, мічмани і військовослужбовці надстрокової служби при звільненні з військової служби в запас чи у відставку за вислугою років, а також у зв`язку із скороченням чисельності або штату військовослужбовців забезпечуються жилою площею у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються у порядку черговості (стаття 43 ЖК Української PCP).
На виконання статті 12 Закону постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок.
Згідно з пунктом 24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Аналогічні приписи абзацу першої частини дев`ятої статті 12 Закону закріплені в пункті 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія частини дев`ятої статті 12 Закону № 2011-XII безпосередньо пов`язується із тим, з яких саме підстав військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
15 серпня 2017 року ОСОБА_1 звільнений із військової служби у запас на підставі підпункту «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту), відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII.
На момент звільнення позивача його вислуга років у Збройних силах України, становить 24 роки.
Згідно з протоколом №3 від 19.03.2020 року житлової комісії військової частини НОМЕР_1 прийнято рішення про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 ;, у зв`язку з звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту) та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2020 року №53ад «Про затвердження рішення житлової комісії військової ч НОМЕР_2 » виключено (знято) старшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї чотири особи, з квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 ;
Відповідно до пункту 30 Порядку військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.
Тлумачення зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, залишаються на квартирному обліку до отримання ними житла, зокрема і в разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.
Пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями встановлено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Відповідно до абзацу першого пункту 2.16 Інструкції № 737 про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.
Згідно з пунктом 2.19 Інструкції № 737 військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абзаці першому пункту 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаниху пункті 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Наведені норми Інструкції № 737також передбачають підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги.
Пунктом 1 частини другої статті 40 ЖК Української РСР визначено, що громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Встановлено, що вислуга ОСОБА_1 на військовій службі складає більше ніж 20 років, а саме 24 роки, останній перебував на квартирному обліку з 2008 року і знятий з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас (закінчення строку контракту), суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для зняття позивача з квартирного обліку у військовій частині.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах:від 25 березня 2019 року у справі № 359/2295/17, провадження № 61-10403св18; від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18, провадження № 61-14634св19, від 16 грудня 2020 року у справі № 748/122/20, провадження № 61-9785св20.
Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц, провадження № 14-169цс18, у якій Велика Палата з урахуванням встановлених обставин справи витлумачила частину дев`яту статті 12 Закону, є пункт 3.13 Інструкції, пункту 29 Порядку та дійшла висновку про правомірність зняття позивача як колишнього військовослужбовця та членів його сім`ї з квартирного обліку після звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, оскільки він мав вислугу на військовій службі менше 20 років.
Суд першої інстанції, встановивши, що на час звільнення з військової служби ОСОБА_1 мав стаж військової служби понад 20 років та був зарахований на квартирний облік до списку забезпечення житлом, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та правильно вважав, що його право підлягає поновленню.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 відстунє право на збереження на квартирному обліку при військові частині НОМЕР_1 у зв`язку з звільненням останнього у зв`язку із закінченням контракту, оскільки підстави для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту та наявністю у нього більше 20 років календарної вислуги встановлено законом.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст складено 16 липня 2021 року.

Судді: В.Д.Фединяк
І.В.Бойчук
В.А.Девляшевський