УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 березня 2021 року

Справа №451/414/21
Провадження № 2/451/544/21

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Патинок О.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

25.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності, де просить визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 право приватної власності на земельні ділянки загальною площею 2,0431 га, що складається з двох земельних ділянок площами 1,6636 га та 0,3795 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовані на території Яструбичівської сільської ради Радехівського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛВ №011203 від 11.06.2001 р. в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021 р. вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст. ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що таку слід залишити без руху з наступних підстав.

Крім цього, згідно з п.п. 3, 5, 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 9) у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Згідно ст. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Так, позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються визнання права власності на нерухоме майно земельну ділянку.

На підтвердження оплати позивачем судового збору за вимогою про визнання права власності, надано до суду квитанцію від 23.03.2021 р. про сплату судового збору на суму 908 грн за позовну вимогу майнового характеру.

Обгрунтованість проведеного розрахунку судового збору, позивач підтверджує з посиланням на повідомлення Держгеокадастру про Загальнонаціональну (Всеукраїнську) нормативно грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» визначає, що грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення поділяється на два типи: нормативну та експертну.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Експертна грошова оцінка земельних ділянок та прав на них проводиться з метою визначення вартості об`єкта оцінки.

Експертна грошова оцінка земельних ділянок використовується при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок та прав на них, крім випадків, визначених цим Законом, а також іншими законами.

Відповідно до ст. 18 ЗУ Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Згідно ст. 19 Закону України «Про оцінку земель» експертна грошова оцінка земельних ділянок проводиться суб`єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель відповідно до вимог цього Закону, Закону України "Про оцінку майна, майнових прав і професійну оціночну діяльність в Україні", а також інших нормативно-правових актів та державних стандартів, норм і правил.

Як видно із ст.20 ЗУ «Про оцінку земель» за результатами нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт

Додане до позовної заяви повідомлення Держгеокадасту про нормативну грошову оцінку не є належним доказом на підтвердження даних про нормативну грошову оцінку спірних земельних ділянок, в розумінні Закону України "Про оцінку земель", витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки особи можуть отримати виключно через Центри надання адміністративних послуг (ЦНАПи), які утворені при місцевих державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування.

Крім того, із наданих суду матеріалів позовної заяви вбачається, що земельна ділянка не сформована, технічна документація не виготовлялася, таким чином позивач позбавлений можливості отримати витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Крім того, суддя зазначає, що за наявності перешкод в отриманні витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, позивач не позбавлена можливості замовити експертну грошову оцінку майна з метою визначення вартості земельної ділянки.

Таким чином, суддя роз`яснює позивачеві, що на підтвердження вартості спірної земельної ділянки, яка є предметом позову, позивачу необхідно надати звіт за результатами проведення експертної грошової оцінки даної земельної ділянки.

Також, суддя роз`яснює позивачеві, що вартість, яка буде визначена за результатами проведення експертної грошової оцінки, земельної ділянки становитиме ціну позову.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах про спадкування права власності на нерухоме майно суди не повинні задовольняти позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом чи за заповітом за відсутності спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація прав позивачів має інші механізми: звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. При цьому судам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи зазначене, право звернення до суду за правилами позовного провадження з метою захисту порушеного права на спадщину настає в спадкоємця тільки у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Позивач вказує на звернення до нотаріуса своєї дочки відповідача ОСОБА_2 , проте докази її звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса до матеріалів позовної заяви не долучено.

Відповідно до п. 3,4 «Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України», затвердженого Наказом державного комітету України по земельних ресурсах №10 від 15.02.1993 року (на час виникнення спірних правовідносин) передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряють приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність.

Позивачу на підтвердження виникнення за життя права на земельні ділянки у спадкодавця, на підставі рішення та держаного акта, який виданий після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід надати суду наступні докази:

виписку з рішення Х сесії ІІІ го демократичного скликання Яструбичівської сільської ради, де вказаний також ОСОБА_4 ;

заяву ОСОБА_4 про передачу йому спірної земельної ділянки;

виписку з Книги реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність, де вказаний спадкодавець ОСОБА_4 ;

докази користування спадкодавцем спірною земельною ділянкою.

Із доданих до позовної заяви матеріалів, зокрема із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 25.11.1997 р., видно розбіжності в написанні по батькові спадкодавця « ОСОБА_5 », тоді як в державному акті IV-ЛВ №011203 вказано про належність спірної земельної ділянки « ОСОБА_4 ».

Таким чином, виникнення права на спадкування у позивачки залежить від доведення факту належності правовстановлюючих документів, позивач може звернутися в суд із заявою про встановлення такого факту.

Згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на те, що позовну заяву подано без додержання вимоги, закріпленої у пункті 3, 5, 6 частини третьої статті 175 ЦПК України, то таку заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись статтями 175, 185, 260 ЦПК України, суддя,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності залишити без руху.

Надати позивачу строк п`ять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлений строк може бути продовжено судом за заявою позивача, поданою до його закінчення, якщо неможливість усунення недоліку у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://rh.lv.court.gov.ua/sud1317/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяПатинок О. П.