УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року

м.Вовчанськ Харківської області

Справа 617/388/21

Провадження 2/617/358/21

Суддя Вовчанського районного суду Харківської області Петрова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживачів та визнання недійним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

17.03.2021 року до Вовчанського районного суду Харківської області надійшла позовна заява позивача ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» про захист прав споживачів та визнання недійним кредитного договору.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно п.4,5 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 позовні вимоги неконкретизовані, не підтверджені доказами в обґрунтування позову, а саме: не надано додатку № 1 до договору, в якому зазначено графік платежів, не надано доказів неодноразових звернень до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» з вимогою про припинення порушень з боку відповідача (хоча позивач на них посилається в позові), не надано підтверджень того, що позивачем не отримано інформації, вказаної в ч.1,2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», всупереч цих тверджень договір підписано електронним підписом.

Статтею 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено, який доказ вимагається; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу.

Приписами п.8 ч.3 ст. 177 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, як інше можуть бути подані разом із позовною заявою, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен надати докази разом з поданням позовної заяви.

Виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , позовні вимоги неконкретизовані, не підтверджені доказами в обґрунтування позову, суду не надано жодного доказу, що позивачу спричинена будь-яка шкода діями ТОВ «Лінеура Україна». Не зрозуміло, в чому саме полягає порушення, позивач посилається в позовній заяві і на введення в оману відповідачем (ст.230 ЦК), і на недодержання вимог укладання договору (ст.215 ЦК). До позовної заяви взагалі не надано жодного документу або доказу, які б надали можливість підтвердити обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, крім договору №1009969 від 31.08.2020 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, який підписано позивачем електронним підписом власноруч.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Всупереч положенням п 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, позивач не вказує, чим він обґрунтовує такі свої вимоги.

Тому позивачу необхідні уточнити позовну заяву в частині зазначення правових підстав визнання кредитного договору № 1009969 від 31.08.2020 недійсним.

Крім того, приписами п.6 ч.3 ст.175 ЦПК визначено, що позивач повинен надати суду відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору.

Крім того, згідно ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додається документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір, за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2270,00 грн., тому розмір судового збору за позовну вимогу немайнового характеру становить 908 грн.

Позивач посилається на ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Так в п.3 ч.1 ст.13 цього ж Закону України «Про захист прав споживачів» вказано, що дані положення закону не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються фінансових послуг.

Оскільки із позовної заяви вбачається, що згідно укладеного договору позивач отримав фінансову послугу, то дія Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на неї, вона не звільняється від сплати судового збору, а тому позивачу, в разі ненадання суду відомостей про протилежне, необхідно сплатити судовий збір та надати суду підтвердження його оплати за подачу позовної заяви.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним і може підлягати обмеженням, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Пелевін проти України» від 20.05.2010 року, «Наталія Михайленко проти України» від 30.05.2013 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року.

Відтак в кожному випадку позивач (заявник) при зверненні до суду із позовом (заявою) повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Вказані судом обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, а тому вважаю необхідним позовну заяву залишити без руху для усунення вищевикладених недоліків.

Недоліки слід усунути з урахуванням вимог ч.1 ст.177 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.185 ЦПК України недоліки слід усунути у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Таким, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.1-19,23,33,34,49,174-177,184,185,352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» - про захист прав споживачів та визнання недійним кредитного договору залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Петрова