Справа № 182/951/21
Провадження № 2/0182/1471/2021
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.07.2021 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м.Нікополя в особі виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_3 . Оскільки ні дружини, ні дітей він не мав, він, у визначений законом строк, наприкінці вересня 2020 року, звернувся до приватного нотаріуса Гульбандян Л.В. із заявою про прийняття спадщини та надав їй всі документи, які знайшов у речах брата. Ознайомившись з наданими документами, нотаріус повідомила, що його брат не є власником усієї квартири АДРЕСА_1 і що йому, відповідно до свідоцтва про права власності на нерухоме майно від 22.09.2008 року, належить лише Ѕ частки та зазначила, що інша Ѕ частка квартири належить їх покійній матері ОСОБА_4 , яка, відповідно до заповіту, заповіла все своє майно своїм дітям - йому ( ОСОБА_1 ), його вже покійному брату ( ОСОБА_3 ) та їх сестрі ( ОСОБА_2 ). Дізнавшись про наявність заповіту, у жовтні 2020 року він звернувся до Приватного нотаріуса Апалькова Є.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . 8 жовтня 2020 року він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії, в якій приватний нотаріус Апальков Є.В. зазначив, що він повинен був подати заяву про прийняття спадщини у встановлений ст.1270 ЦК України строк, а, оскільки він пропустив шестимісячний строк для подачі відповідної заяви, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Їх мати ОСОБА_4 померла ще у 2012 році і він вважав, що, оскільки брат є власником Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , то й інша Ѕ частини цієї квартири після смерті матері буде переоформлена братом на себе. Тим паче, що із розмов із матір`ю він пам`ятає, що саме так вона хотіла розпорядитися своїм майном - залишити квартиру братові. Їх батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вважає, що строк для прийняття спадщини був пропущений ним з об`єктивних та поважних причин. Він не проживав з матір`ю, оскільки має власну родину, але й не залишав матір, завжди допомагав їй, піклувався про неї. Він знав, що молодший брат, не маючи власної сім`ї, завжди поруч з нею, доглядає її і, за потреби, звернеться до нього за допомогою. Після смерті матері у 2012 році, поховавши її, розмов з братом щодо спадкування частки квартири матері вони не вели, він вважав, що брат прийме спадок та вступить у право власності на квартиру. Брат ніколи не казав йому про заповіт. Про його існування він дізнався випадково, знайшовши його у речах покійного брата. Їх сестра ОСОБА_2 після одруження виїхала на постійне проживання до Ізраїлю, де мешкає і на сьогоднішній день. У телефонній розмові сестра зазначила, що також не знала про заповіт, але не претендує на прийняття спадщини, а ні після смерті брата, а ні після смерті матері. Вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки не знав про існування заповіту, який зберігався у його брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через це вимушений звернутись до суду.

В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав (а.с.65), представник відповідача та третя особа проти задоволення позову не заперечували (а.с.25, 62-64).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер брат позивача та третьої особи ОСОБА_3 , який не мав ні дружини, ні дітей. Звернувшись до приватного нотаріуса Гульбандян Л.В. із заявою про прийняття спадщини, отримав свідоцтво про право на спадщину (1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ). Інша Ѕ частка квартири належить покійній матері ОСОБА_4 , яка заповіла все своє майно своїм дітям - позивачу ОСОБА_1 , спадкодавцю ОСОБА_3 та третій особі ОСОБА_2 (а.с.11). Звернувшись до приватного нотаріуса Апалькова Є.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9), 08.10.2020 року отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріально дії (а.с.13). Батько позивача та третьої особи ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10). Позивач не проживав з матір`ю, але й не залишав її, завжди допомагав їй, піклувався про неї. Він знав, що молодший брат, не маючи власної сім`ї, завжди поруч з матір`ю, доглядає її і, за потреби, звернеться до нього за допомогою. Після смерті матері у 2012 році розмов з братом щодо спадкування частки квартири матері позивач не вів, вважаючи, що брат прийме спадок та вступить у право власності на квартиру. Про заповіт позивач обізнаний не був. Про існування заповіту позивач дізнався, знайшовши його у речах покійного брата. Третя особа по справі ОСОБА_2 після одруження виїхала на постійне проживання до Ізраїлю, де мешкає і на сьогоднішній день. На спадок не претендує, в зв`язку з чим надіслала на адресу суду відповідну заяву.

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (смерті спадкодавця) і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом, згідно ст.1261 ЦК України, мають діти спадкодавця, у тому числі, зачатті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто, а ст.1270 ЦК України регламентує для прийняття спадщини строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності із ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Правова позиція, висловлена Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15, передбачає, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийнятгя спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За таких обставин, суд вважає, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважною і вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом трьох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу.

Строк для прийняття спадщини рахувати з дня набуття чинності рішення суду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал