Ухвала

28 липня 2021 року

м. Київ

справа № 204/8600/20

провадження № 61-7129ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

21 травня 2021 року засобами електронного поштового зв`язку ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 26 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. Вказаний строк продовжено ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2021 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 24 червня 2021 року заявником засобами електронного поштового зв`язку надіслано до Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції.

Проте уточнена касаційна скарга в порушення вимог пункту 5 частини першої статті 392 ЦПК України не містить посилання на пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга (з відповідним обґрунтуванням, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення) з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Зокрема суд, ознайомившись із мотивами оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року встановив, що заявником не наведено підстав оскарження наведених судових рішень відповідно до частини другої статі 389 ЦПК України з врахуванням такого.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 30 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

За правилом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Особа, яка звертається із касаційною скаргою на рішення судів першої та/або апеляційної інстанцій, визначених у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 ЦПК України має уникати формального підходу під час викладу підстав касаційного оскарження, тобто зазначення у касаційній скарзі про те, що рішення оскаржується у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права без належного обґрунтування таких підстав не є достатнім для вирішення питання щодо відкриття касаційного провадження.

ОСОБА_1 у новій редакції касаційної скарги не наводить підстави касаційного оскарження ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року, не посилається на наявність неправильного застосування, зокрема судом апеляційної інстанції норм матеріального права та/або порушень норм процесуального права, не наводить обґрунтування, в чому полягає таке порушення.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали із зазначенням у скарзі підстав касаційного оскарження судових рішень (з посиланням на наявність неправильного застосування судом норм матеріального права та/або порушень норм процесуального права) та відповідно з належним обґрунтуванням таких підстав (мотивування наявності неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права).

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 травня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов