Провадження № 2/582/112/21
Справа № 582/209/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2021 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Петен Я.Л., за участю секретаря Климась С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів за правилами загального позовного провадження позов ОСОБА_1 , м. Кременчук Полтавської області, до Коровинської сільської ради Роменського (Недригайлівського) району Сумської області, с. Коровинці, Роменського (Недригайлівського) району Сумської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Роменської районної державної адміністрації, м. Ромни Сумської області, про визнання права на земельну частку,

В С Т А Н О В И В :

22 березня 2021 року представник позивача Скляров С.Л. звернувся до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) у розмірі 2,38 умовних кадастрових гектарів, які були на час розпаювання колективного сільськогосподарського підприємства "Колос" із земель резервного фонду та запасу сільськогосподарського призначення на території Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області.

Позов мотивований тим, що у період з 01 листопада 1994 року по 26.06.1996 він був членом Колективного сільськогосподарського підприємства "Колос" (далі - КСП «Колос»), де з 01.11.1994 працював юристом, а з 27.12.1994 по 26.06.1996 проходив строкову військову службу. На підставі рішення Томашівської сільської ради Недригайлівського району від 11.07.1995 було видано 29.08.1995 Державний акт на право колективної власності на землю КСП "Колос" з додатком списком власників земельних часток (паїв), однак до цього списку позивач помилково не був включений, у зв`язку з чим не було виготовлено на його ім`я і не видано йому сертифіката на право на земельну частку (пай). Оскільки посадовими особами КСП «Колос» помилку виправлено не було, а на даний час КСП «Колос» ліквідовано, тому просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель колективного сільськогосподарського підприємства "Колос" загальною площею 2,38 га із земель запасу, створеного Коровинською сільською радою Недригайлівського району Сумської області під час передачі землі у колективну власність.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Скляров С.Л. у судове засідання не прибули, останній подав до суду заяву про проведення судового засідання без участі його та позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 145).

Представник Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, проти позову відповідач заперечує. Зазначає, що позивач не був включений до списку громадян-членів КСП «Колос», а, крім того, враховуючи відсутність трудової книжки позивача, обставини щодо його членства у КСП «Колос» на час розпаювання не є підтвердженими (а.с. 42-43, 52-53).

Представник Роменської районної державної адміністрації Сумської області, третьої особи по справі, у судове засідання не прибула, подала суду заяву про проведення судового засідання без її участі, проти позову заперечує. Зазначає, що особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. А доказів того, що позивач, при розпаюванні земель КСП "Колос", був членом зазначеного підприємства (здійснював трудову діяльність), що підтверджувалося б у трудовій книжці, не надано, Крім того, зазначає про пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду (а.с. 119-121).

Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що по заяві позивача, ОСОБА_1 від 05.08.1994 про прийом його в члени КСП і надання роботи в якості юриста, на засіданні правління колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» 01 листопада 1994 року було рекомендовано зборам уповноважених колгоспників прийняти його в члени КСП і призначити на посаду юриста (а.с. 8).

28.01.1995 загальними зборами уповноважених членів КСП «Колос» було ухвалено рішення про прийняти в члени колгоспу ОСОБА_1 , про що зазначено у протоколі загальних зборів уповноважених членів КСП «Колос» за № 1 від 28.01.1995 у п. 39 (а. с. 75-85).

Відповідно до наявних в матеріалах справи архівної довідки № 04-01/40 від 16.02.2021 (а. с. 9), а також протоколу загальних зборів уповноважених членів КСП «Колос» № 1 від 10.02.1996, який охоплює період діяльності колгоспу з 28.01.1995 по 10.02.1996 (а. с. 88-102) рішення щодо виведення ОСОБА_1 з членів колгоспу не приймалось.

Згідно архівної довідки № 272 від 18.02.2021 ОСОБА_1 у листопаді 1994 року відпрацював у КСП «Колос» 26 днів (а. с. 10)

Згідно наявного в матеріалах справи військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 у грудні 1994 року був визнаний гідним для строкової служби і направлений для її проходження, яку завершив 26.06.1996 (а. с. 24-25).

Відповідно до п. 3.2 та п. 3.9 розділу 3 статуту колективного сільськогосподарського підприємства «Колос», прийнятого на зборах уповноважених членів сільськогосподарського підприємства (протокол № І від 12.02.1993) прийняття в члени підприємства проводиться правлінням підприємства в присутності особи, яка подала заяву, з послідуючим затвердженням на зборах уповноважених членів підприємства. Членство в підприємстві зберігається за громадянами, які тимчасово вибули із підприємства у випадку проходження дійсної строкової служби (а. с. 105-115).

Трудова книжка колгоспника позивачем втрачена, про що зазначено його представником у заяві від 14.07.2021 (а. с. 145), у зв`язку з чим суду надана не була.

Згідно архівної довідки від 18.02.2021 за № 271, у 1993 році колгосп "Колос" реорганізовано в КСП "Колос" (протокол № 1 від 12.12.1993), у 1997 році КСП "Колос" реорганізовано в СЗАТ "Колос" ( протокол № 1 від 08.03.1997), у 1998 році СЗАТ "Колос" реорганізовано в КСП "Колос" (протокол № 1 від 30.11.1998), у 1999 році створено СТОВ "Томашівське" (протокол № 2 від 25.02.1999), у 2000 році створено товариство з обмеженою відповідальністю "Надія" (протокол № 5 від 06.04.2000), у 2003 році СТОВ "Надія" реорганізовано в ПП "Надія" (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи від 26.09.2003), у 2005 році ПП "Надія" реорганізовано в СГВК "Надія СНТ" (свідоцтво про державну реєстрацію від 25.10.2005). Кожне з наступних підприємств було правонаступником попереднього. 06.08.2009 СГВК "Надія СНТ" ліквідовано та знято з державної реєстрації юридичної особи у зв`язку із визнанням банкрутом (а.с. 11).

Рішенням Томашівської сільської ради Недригайлівського району від 11 липня 1995 року КСП «Колос» передано землю у колективну власність для сільськогосподарського використання, на підставі якого 29 серпня 1995 року видано Державний акт серії СМ 020 на право колективної власності на землю КСП «Колос» з додатком списком громадян членів КСП «Колос» (а.с 14-21).

ОСОБА_1 до вказаного списку не включений.

Відповідно до листа Відділу у Недригайлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 02 березня 2021 року № 103/168-21, середній розмір земельної частки (паю) розпайованих земель по КСП «Колос» на території Томашівської сільської ради Недригайлівського району становив 2,38 в умовних кадастрових гектарах. Середня нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) розпайованих земель по КСП «Колос» з коефіцієнтом індексації на 2020 рік становить 57773,38 грн (а.с. 23).

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі, створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) згідно з пунктом другим Порядку паювання земель мають члени сільськогосподарського підприємства, кооперативу, акціонерного товариства, у тому числі, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Частиною 9 ст. 5 ЗК України (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 22 та ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року (у редакціїо на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Отже право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Громадянин, якого помилково (безпідставно) не внесено до списку чи виключено з нього - додатка до державного акта на право колективної власності на землю, має до проведення розпаювання і видачі сертифікатів звернутися до загальних зборів членів КСП з питанням щодо внесення його до списку. Якщо землі вже розпайовані, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання; у разі ж недосягнення згоди спір розглядається в судовому порядку. У такому випадку особа має звернутися до суду з позовом про визнання її права на земельну частку (пай) в КСП.

У даній цивільній справі встановлено та підтверджується матеріалами справи, що КСП «Колос» був виданий державний акт на право колективної власності на землю, а позивач на час передачі державного акта був членом цього підприємства і не був виключений в установленому законом порядку з членів КСП, тому, відповідно, він мав право на внесення його до списку осіб на розпаювання землі, однак не був включений до такого списку з невідомих суду причин.

Водночас, ОСОБА_1 пропустив визначений законом строк звернення до суду з цим позовом з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

З огляду на зазначені вимоги в цій справі слід застосовувати положення актів цивільного законодавства, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, а саме ЦК Української РСР.

Згідно зі ст. 71 ЦК Української РСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлений у три роки. Відповідно до положень ст. 76 ЦК Української РСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

За змістом п. 6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу щодо позовної давності стосуються тільки тих позовів, строк пред`явлення яких, встановлений попереднім законодавством, не сплив до 01 січня 2004 року. Якщо ж строк позовної давності закінчився до зазначеної дати, то до відповідних відносин застосовуються правила про позовну давність, передбачені ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до ст. 71, 75 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлений у три роки. Позовна давність застосовується судами незалежно від заяви сторін.

Статтею 80 ЦК УРСР встановлено, що закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд виходить із того, що на момент отримання КСП «Колос" державного акта на право колективної власності на землю серії СМ 020 позивач був членом цього підприємства та оскільки матеріали справи не містять рішення загальних зборів про виключення його із членів підприємства, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», позивач мав право на отримання земельної частки (паю) із земель КСП «Колос".

При цьому, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки у спірних правовідносинах право на позов у ОСОБА_1 виникло з 29 серпня 1995 року, тобто з моменту видачі КСП «Колос» Державного акта на право колективної власності на землю. Тому, звернувшись до суду у березні 2021 року, позивач пропустив встановлений законодавством строк звернення до суду з цим позовом, оскільки про порушення своїх прав він повинен був дізнатися, коли почалося розпаювання земель колишніх колгоспників. Позивач упродовж понад 25 років не ставив питання про захист свого порушеного права, пропустив строк звернення до суду з позовом та доказів, які б вказували на поважність причини пропуску строку позовної давності не надав, що є підставою для відмови у задоволенні його позову.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 637/53/18 (провадження № 61-1048св19), від 17 червня 2020 року у справі № 600/528/16 (провадження № 61-36780св18).

Зазначені позивачем доводи про те, що про порушення своїх прав він дізнався лише у 2020 році, коли йому відділом у Недригайлівському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області було повідомлено, що сертифікат на його ім`я не виготовлявся, суд до уваги не бере, оскільки виходить з того, що розпаювання земель колишніх колгоспників є загальновідомим фактом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У позові ОСОБА_1 , м. Кременчук, Полтавської області, до Коровинської сільської ради Роменського (Недригайлівського) району Сумської області, с. Коровинці, Роменського (Недригайлівського) району Сумської області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Роменської районної державної адміністрації, м. Ромни, Сумської області, про визнання права на земельну частку, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 26.07.2021 (24.07.2021-25.07.2021 вихідні).

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя : Я. Л. Петен