Справа № 484/2933/21
Провадження № 2-з/484/10/21
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

30.07.2021 року м. Первомайськ

Суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Мельничук О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Вялова Ірина Михайлівна, про забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2021 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Вялова І.М., звернулася до суду із заявою про забезпечення її позову до ОСОБА_2 про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У вказаній заяві просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім`я відповідача ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 03.06.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Токарчуком С.А.

Заява про забезпечення позову подана до подання позовної заяви та обґрунтована тим, що, наразі, в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа №484/4723/20, провадження №2/484/370/2, за позовом ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Вялова Ірина Михайлівна, до ОСОБА_2 , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення до квартири і стягнення моральної шкоди та за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сотська Світлана Олексіївна, до ОСОБА_1 про позбавлення права користування квартирою шляхом виселення. Дане підтверджується копією ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02.03.2021 року, доданої до заяви про забезпечення позову. Станом на 29.07.2021 року вказана справа ще не розглянута.

Також у заяві про забезпечення позову зазначено, що позивач має припущення, що в ході розгляду справи за позовною заявою про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яку вона має намір подати, відповідач може розпорядитися спірною квартирою, а тому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може завдати чи взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Сторони в судове засідання не викликались, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із видів забезпечення позову, перелік яких наведений у частині 1 статті 150 ЦПК України, є накладення арешту на майно.

В заяві про забезпечення позову заявник просить про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

Стаття 151 ЦПК України встановлює вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову. Так, цією статтею передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємстві організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Проте, перевіривши матеріали заяви про забезпечення позову, судом встановлено, що заявником (позивачем) не виконано вимоги цивільно-процесуального законодавства, зокрема, не вказано ціну позову, забезпечення якого він просить, та не внесено пропозицій щодо зустрічного забезпечення, відповідно до вимог статті 154 ЦПК України.

Частинам 1 та 2 ст. 154 ЦПК України визначено випадки обов`язкового та можливого застосування зустрічного забезпечення.

Право суду вимагати від особи зустрічного забезпечення гарантоване ст. 151 ЦПК України, де відзначено, що заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Суд роз`яснює заявнику, що питання про застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, на заявника покладається обов`язок запропонувати зустрічне забезпечення.

Як вбачається із фактичних обставин, викладених у заяві про забезпечення позову, заявником готується позовна заява про визнання квартири об`єктом права спільної сумісної власності та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи пов`язаність заходів забезпечення позову з майбутнім предметом позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки майбутнього позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Також, як видно з заяви про забезпечення позову, заявник не вказав у заяві ціну позову про забезпечення якого він просить, та конкретизував у заяві ринкову вартість нерухомого майна, відносно якого просить накласти арешт, внаслідок чого неможливо встановити співмірність заходів забезпечення позову з позовними вимогами позивача, які він має намір заявити.

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Відповідно до ч.10 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову повернути заявнику, оскільки її подано з порушенням ст.151 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.151, 153, 154 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Вялова Ірина Михайлівна, про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В.Мельничук