Єдиний унікальний номер 227/1558/21
Номер провадження 22-ц/804/1825/21
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Корчистої О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року про повернення позовної заяви, постановлену судом у складі головуючого судді Корнєєвої В.В. в місті Добропіллі Донецької області, у справі номер 227/1558/21 за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Добропільського ОУПФУ Донецької області, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України на користь позивача шкоду в розмірі 147647,03 грн.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди визнано неподаним та повернуто.

Із вказаною ухвалою не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги наведено, що судом першої інстанції порушені гарантовані позивачу норми імперативного права.

Суд не звернув уваги та порушив вимоги п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» та п. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Суд порушив право доступу позивача до правосуддя, фактично провів підготовче засідання та розгляд справи без відкриття провадження у справі.

Крім того, судом першої інстанції порушено гарантії позивача надані ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

Частиною 2 статті 369 ЦПК України передбачено розгляд апеляційних скарг на ухвалу

суду, зокрема, про повернення позовної заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що в квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Добропільського ОУПФУ Донецької області, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди (а.с. 1-38).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків та надано строк для їх усунення (а.с. 40).

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, підписаної секретарем судового засідання ОСОБА_3 , документ в електронному вигляді від 23.04.2021 року по справі номер 227/1558/21 надіслано 26.04.2021 року одержувачу на його електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 Документ доставлено до електронної скриньки 26.04.2021 року о 16 годині 35 хвилин (а.с. 43).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 повторно залишено без руху для усунення недоліків та надано строк для їх усунення (а.с. 50).

Згідно з довідкою про доставку електронного листа, підписаною секретарем судового засідання ОСОБА_3 , документ в електронному вигляді від 28.04.2021 року по справі номер 227/1558/21 надіслано 29.04.2021 року одержувачу на його електрону адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 Документ доставлено до електронної скриньки 29.04.2021 року о 16 годині 38 хвилин (а.с. 51).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2021 року позов ОСОБА_1 до Добропільського ОУПФУ Донецької області, третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди, визнано неподаним та повернуто позивачу (а.с. 6).

Постановляючи ухвалу про повернення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що вимоги ухвал суду від 23.04.2021 року та 28.04.2021 року про залишення позовної заяви без руху не виконано.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов цього висновку з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ухвалами Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.04.2021 року та від 28.04.2021 року позов ОСОБА_1 залишено без руху з підстав несплати судового збору, ненаданням довідки ПФУ щодо наявності заборгованості з виплати пенсії та копії рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року.

Вказані ухвали суду про залишення позову без руху надіслано секретарем судового засідання на електроні адреси ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно з частинами 1-3 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху зостановлюється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Підставою для повернення позовної заяви стало недодержання вимог, викладених у ст.175 і 177 ЦПК України та не усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалах суду від 23.04.2021 року та 28.04.2021 року про залишення позову без руху.

Апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає нормам закону, оскільки не містить жодних обґрунтувань, як щодо недоліків, які були усунені так і тих які нібито позивач не усунув, а також в чому полягає перешкода у відкритті провадження у справі.

Більше того, залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції не вказав конкретну суму судового збору, за які позовні вимоги він має бути сплачений та на який рахунок.

Окрім того, суд першої інстанції взагалі не звернув уваги на доводи позивача щодо звільнення його від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 2. ст. 3 Закону України «Про судовий збір».

Також, зі змісту позовної заяви та заяви про усунення її недоліків вбачається, що позивачем визначені обставини, якими він обґрунтовує зміст своїх вимог та суть порушеного права. До заяви додані відповідні докази на їх підтвердження.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах Белле проти Франції від 04 грудня 1995 року та Нун`єш Діаш проти Португалії від 10 квітня 2003 року).

Наведені норми свідчать про те, що ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати безпосередню участь у судовому процесі, або позбавлений такого права. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції припустився надмірного формалізму, що позбавило позивача права доступу

до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин, з метою недопущення порушення права на доступ до правосуддя, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити.

Ухвалу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 12 травня 2021 року про повернення позовної заяви скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року.

Суддя: