ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5372/21 Справа № 419/310/12 Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А. І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Полтава-банк» на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2021 року по справі за заявою Акціонерного товариства «Полтава-банк» про видачу дублікату виконавчого листа по справі за позовом Акціонерного товариства «Полтава-банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2021 року АТ «Полтава-банк» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 419/310/12 про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «Полтава-банк» заборгованості на загальну суму 20 555,71 грн..

Вказана заява мотивована тим, що 18 червня 2012 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Полтава-банк» заборгованість на загальну суму 20 555,71 грн. 28 серпня 2017 року по вказаній справі було видано дублікат виконавчого листа, який 22 січня 2020 року, разом із заявою про відкриття та здійснення виконавчого провадження, був направлений для примусового виконання до Чечелівського ВДВС у м. Дніпрі. 10 лютого 2020 року, на підставі вказаних документів, Чечелівським ВДВС у м. Дніпрі було відкрито виконавче провадження № 61140644. Також зазначає, що 25 січня 2021 року за результатами моніторингу даних системи АСВП було встановлено, що зазначене виконавче провадження закрито, однак ані постанови про закриття виконавчого провадження, ані виконавчого листа банком не отримано. Тому, заявником 25 січня 2021 року до Чечелівського ВДВС у м. Дніпрі було скеровано запит про надання інформації щодо направлення на його адресу вказаних документів. 01 лютого 2021 року заявником було отримано відповідь Чечелівського ВДВС у м. Дніпрі на вказаний запит, відповідно до якої виконавче провадження № 61140644 завершено, а дублікат виконавчого листа № 419/310/12 разом із копією постанови про повернення виконавчого документа стягувачу були надіслані на адресу стягувача рекомендованим поштовим відправленням. Банк зазначає, що лист від Чечелівського ВДВС у м. Дніпрі щодо ОСОБА_1 , у період часу з 19 листопада 2019 року по 18 вересня 2020 року до АТ «Полтава-банк» не надходив, а тому є таким, що втрачений при пересилці.

Враховуючи викладене, просив суд видати дублікат виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 419/310/12.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2021 року відмовлено у задоволенні заяви акціонерного товариства «Полтава-банк» про видачу дублікату виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі № 419/310/12.

Ухвала суду мотивована тим, що строк пред`явлення виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2012 року у цивільній справі № 419/310/12 сплив 31 серпня 2013 року та, такий строк судом не поновлений. Крім того, відмовляючи у видачі дублікату виконавчого листа, суд виходив з відсутності доказів його втрати.

В апеляційній скарзі АТ «Полтава-банк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви про видачу дублікату виконавчого листа.

Апеляційна скарга Банку обґрунтована тим, що дублікат виконавчого листа було втрачено при пересилці, про що свідчить копія поштового відправлення. Апелянт зазначає, що інформація про пересилання відправлення в системі Укрпошта відсутня. Крім того, за результатами перевірки вхідної кореспонденції банку та згідно Книги вхідної кореспонденції лист від Чечелівського ВДВС у м. Дніпрі щодо ОСОБА_1 не надходив. Також апелянт вказує, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання три роки до 24 червня 2023 року, а тому висновки суду першої інстанції щодо спливу строку є такими, що не відповідають дійсності.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2012 року із ОСОБА_1 на користь АТ «Полтава-банк» стягнуто заборгованість на загальну суму 20 555,71 грн..

05 листопада 2012 року виконавчі листи по справі отримано представником банку.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року задоволено заяву представника ПАТ «Полтава-банк» про видачу дублікату виконавчого листа у цій справі.

Встановлено, що 08 вересня 2017 року Банк отримав дублікат виконавчого листа.

В заяві про видачу дублікату виконавчого листа Банк вказує, що дублікат виконавчого листа було втрачено при пересилці.

Відмовляючи у видачі дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції виходив зі спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та відсутності доказів, які б підтвердили втрату дублікату виконавчого листа.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що п. 1 ст. 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, яка діяла на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист було видано 29 жовтня 2012 року та на підставі нього 09 липня 2015 року було відкрите виконавче провадження.

09 грудня 2015 року державним виконавцем Красногвардійського ВДВС була винесена Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав відсутності майна на яке можливо звернути стягнення в межах суми боргу.

У липні 2017 року ПАТ Полтава-банк вперше звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, посилаючись, що оригінал виконавчого листа було втрачено при пересилці.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2017 року видано дублікат виконавчого листа у цій справі.

Згідно копії дублікату виконавчого листа його було повернуто стягувачеві 24 червня 2020 року.

Вказаний дублікат виконавчого листа та копія постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві були направлені на адресу Банку рекомендованим поштовим відправленням, про що свідчить копії квитанції про відправлення та конверт.

Стаття 24 вказаного Закону передбачає, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутись із заявою про поновлення пропущеного строку до суду, який видав відповідний документ, або до суду за місцем виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Встановивши вказані обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про пропуск заявником строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Між тим, колегія суддів не може погодитись з тим, що строк сплив 31 серпня 2013 року, з огляду на те, що виконавчий лист було видано 29 жовтня 2012 року, 09 липня 2015 року було відкрите виконавче провадження, а 09 грудня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, однак на адресу банку цей документ не надійшов.

З огляду на викладене, строк потрібно відраховувати, саме з дати винесення постанови про повернення виконавчого документа, тобто 09 грудня 2015 року.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 464/10793/13-ц (провадження № 61-19536св19).

05 жовтня 2016 року набув чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, відповідно до статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

На момент подачі другої заяви про видачу дубліката виконавчого листа, строк для його пред`явлення минув, оскільки його повернуто 09 грудня 2015 року, тоді як Банк звернувся до суду у квітні 2021 року.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідно до п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили; перевірити чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин; чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання; обставин втрати виконавчого документа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується.

Під час розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого документа суд зобов`язаний з`ясувати, чи є чинним рішення суду та чи не було скасовано, чи виконано рішення повністю або частково, чи не призведе видача дубліката виконавчого документа до отримання стягувачем неналежного; також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий документ. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, до заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документу повинно бути додано довідки органів зв`язку або державного виконавця.

До того ж дублікат виконавчого документа може бути виданий, якщо зацікавлена особа звернулась до суду із заявою про це до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі якщо такий строк закінчився, зацікавлена особа яка звертається до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа може одночасно ставити питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Саме такі правові висновки сформульовано у Постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17) та від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

За правилами ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року в справі № 2515/739/2012, від 12 березня 2018 року в справі № 583/1828/17-ц, від 24 жовтня 2018 року в справі № 201/15305/14-ц, від 22 січня 2020 року в справі № 2-1693/10, від 28 травня 2020 року в справі № 1003/6035/12, на які посилається заявник у касаційній скарзі.

Матеріалами справи, зокрема квитанцією про відправлення поштового повідомлення, та копією конверту підтверджується факт направлення стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа.

А тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з підстав недоведеності факту його втрати під час пересилання.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відмовляючи у задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону.

Доводи апелянта в скарзі про те, що інформація про пересилання відправлення в системі Укрпошта відсутня, за результатами перевірки вхідної кореспонденції банку та згідно Книги вхідної кореспонденції лист від Чечелівського ВДВС у м. Дніпрі щодо ОСОБА_1 не надходив, - колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими, з огляду на те, що вони зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлених обставин справи та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Оскаржувана ухвала, як така, що відповідає нормам матеріального та процесуального права підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Полтава-банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко