Справа № 710/1137/21
Провадження № 2/710/419/21
УХВАЛА

29.07.2021 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області, в складі головуючого судді Побережної Н.П., розглянувши заяву про самовідвід у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання незаконними дій державного виконавця та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

28.07.2021 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати незаконною виконавчу дію старшого державного виконавця Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задніпряної Алли Анатоліївни щодо заміни сторони виконавчого провадження з ПАТ "Дельта Банк" на ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" та скасувати відповідну постанову.

29.07.2020 головуючим суддею Шполянського районного суду Черкаської області Побережною Н.П. подано заяву про самовідвід з підстав п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, яка мотивована тим, що старший державний виконавець Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задніпряна Алла Анатоліївна, дії якої оскаржує позивач, обіймала посаду старшого секретаря Шполянського районного суду Черкаської області та протягом п`яти років була підлеглою та колегою судді Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Надії Петрівни, головуючій у справі.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.1 ст. 39 ЦПК України, за наявності підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Частиною першою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно ч.9 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За змістом ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В пункті 66 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (Заява №7577/02) вказано, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Подібний висновок міститься у п.28 рішенні Європейського суду з прав людини у справі у справі «Газета «Україна центр» проти України» від 15.07.2010 (Заява №16695/04).

Європейський суд з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006, (Заява №33949/02), пункт 49 рішення, зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

В пункті 105 рішення Європейського суду з прав людини, справа Олександр Волков проти України» від 09.04.2013 (Заява № 21722/11), зроблено висновок, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

Згідно з п. 97 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фельдман проти України» від 08.04.2010 (Заяви №76556/01 та 38779/04), зазначено, що до вимоги "безсторонності" мають бути застосовано два критерії: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання певного судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечував суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу.

За змістом ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 суддя не тільки виключає будь-які взаємовідносини, що не відповідають посаді, чи втручання з боку органів законодавчої та виконавчої влади, а й робить це так, щоб це було зрозуміло навіть сторонньому спостерігачу. Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Таким чином, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі та сумніву щодо реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.

У зв`язку із вищезазначеним, оскільки державний виконавець Шполянського РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Задніпряна Алла Анатоліївна, дії якої оскаржує позивач, тривалий час працювала на посаді старшого секретаря Шполянського районного суду Черкаської області, була колегою та підлеглою судді вказаного суду Побережної Надії Петрівни та справила враження старанного та компетентного працівника, суддя, виходячи з принципів верховенства права та рівності учасників процесу, вважає за необхідне задовольнити самовідвід у вказаній цивільній справі, задля виключення будь-якого сумніву з приводу упередженості судді.

Відповідно до вимог частини першої статті 41 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.7, 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.ст. 36, 37, 39 - 41, 252, 258, 260, 261, 353, ст.354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву судді Шполянського районного суду Черкаської області Побережної Н.П. про самовідвід судді задовольнити.

Цивільну справу №710/1137/21 передати до канцелярії Шполянського районного суду Черкаської області для визначення іншого складу суду автоматизованою системою документообігу Шполянського районного суду Черкаської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає, однак заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.П. Побережна