Справа № 369/3214/20
Провадження №2/369/1891/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

секретаря Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Боярське Головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2020 року відкрито провадження по справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

18 січня 2021 року до суду надійшло клопотання Комунального підприємства «Боярське Головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області». Просили закрити розгляд справи в частині визнання осіб такими, що втратили право користування кімнатою.

У судове засідання призначене на 19.02.2021 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши подане клопотання, предмет та підстави позову, суд приходить до висновку, що провадження по справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом та просив суд визнати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 255 ЦПК України провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Так, ЦПК України передбачає право позивача змінити або предмет позову, або підстави позову, проте одночасна зміна предмета позову та підстав позову прямо забороняється. Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Тому в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, а це за своєю суттю - уже новий позов. Саме у зв`язку із цим законодавцем закріплено альтернативну зміну предмета або підстав позову.

Згідно із нормами цивільного процесуального права, предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд має ухвалити рішення. Вказана дефініція дає правильне розуміння того, що позивач, звертаючись до суду, має матеріально-правову заінтересованість захистити своє право.

Під підставами позову розуміють обставини, якими позивач обґрунтовує свою вимогу, а також факти, що підтверджують ці обставини. Такими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто факти, які зумовлюють певні правові наслідки : виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Тому до підстав позову не можуть входити обставини, які виступають доказами в справі. З ними закон не пов`язує виникнення, зміну або припинення прав чи обов`язків. Вони лише підтверджують наявність або відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову.

Варто зазначити, що підставою позову не може вважатись посилання позивача на певні норми матеріального права. Пленум Верховного Суду України в п. 9Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5зазначив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, наведені в позовній заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним під час вирішення судом питання про те, яким законом необхідно керуватись під час вирішення спору.

Крім того, поряд із предметом і підставою позову виділяють окремий елемент позову - його зміст.

Під змістом позову розуміють вид (спосіб) судового захисту, що прямо передбачається законом (наприклад,ст. 16 Цивільного кодексу України), з яким позивач звертається до суду. Законодавець у ч. 1ст. 16 Цивільного кодексу України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права й інтересу, а в ч. 2ст.16ЦК України наведене орієнтовний перелік способів здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом. Предметом позову є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті. Предметом позову є позовні вимоги.

Таким чином, предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач; підстава позову - те, чим позивач обґрунтовує свої вимоги; зміст позову - це спосіб захисту порушеного права.

Таке ж розуміння елементів позову закріплюється на рівні судової практики, зокрема у п.9Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12 червня 2009 року за № 5.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Встановлено, що 21.07.2020 року відповідачі знялися з місця реєстрації, що підтверджується відмітками з паспортів виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, а також дані обставини підтверджує представник позивача у своєму клопотанні, яке надійшло до суду 18.01.2021 року.

Таким чином, на даний час предмет даного спору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про закриття провадження по справі.

Щодо клопотання представника позивача, яке надійшло до суду 18.01.2021 року, про закриття розгляду справи, то у ньому не конкретизовано за якої саме підстави, передбаченою ст.255 ЦПК України або іншою нормою ЦПК, просили закрити розгляд.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Так, при подачі позову позивач сплатив судовий збір в загальному розмірі 6 306,00 грн., а тому позивачу підлягає повернення сума сплаченого судового збору відповідно до платіжного доручення № 189 від 27.02.2020 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 255, ст.257 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі за позовом Комунального підприємства «Боярське Головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Відділу реєстрації місця проживання громадян та формування і ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Боярської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням закрити.

Повернути Комунальному підприємству «Боярське Головне виробниче управління житлово-комунального господарства Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області (), через Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі Київської області, суму сплаченого судового збору, згідно платіжного доручення № 189 від 27 лютого 2020, в сумі 6 306 (шість тисяч триста шість) грн.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т.В. Дубас