Провадження номер 2-о/741/22/21
Єдиний унікальний номер 741/526/21
РІШЕННЯ

іменем України

26 липня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Олійник Ю.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

УСТАНОВИВ:

У травні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги заявник мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй на підставі сертифіката серії ЧН № 0281726 право на земельну частку (пай) розміром 5,62 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Кірова, що знаходиться на території Носівської міської ради Чернігівської області. З метою оформлення спадкових прав заявник звернувся до Носівської районної державної нотаріальної контори, де йому було повідомлено, що 21 листопада 2011 року Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 455/2011 до майна померлої ОСОБА_3 за заявою рідного брата заявника ОСОБА_4 . ОСОБА_3 померла у віці 85 років, у зв`язку зі своїм поважним віком протягом останніх років свого життя потребувала постійного стороннього догляду, а тому заявник фактично постійно проживав разом із нею та здійснював догляд. Заявник указує, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України він уважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, успадкував 1/2 частини належного їй майна.

Брат заявника ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла її дочка ОСОБА_2 . У зв`язку з цим заявник указує ОСОБА_2 заінтересованою особою у справі. Також заявник зазначає, що між ним та ОСОБА_2 не існує будь-якого спору про право.

Саме тому заявник просить судовим рішенням встановити факт, що він, ОСОБА_1 , постійно проживав разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

У судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, просив її задовольнити, суду дав пояснення, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3 . Після її смерті залишилася спадщина - право на земельну частку (пай), половину якого заявник бажає прийняти у спадок. Після смерті матері заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори подав лише його рідний брат ОСОБА_4 , який нині покійний. Він (заявник) не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Мати заявника померла у досить поважному віці, тому потребувала догляду. Заявник здійснював такий догляд, їздив обслуговувати матір, возив їй їсти, забезпечував дрова для опалення будинку. Коли мати померла, влаштовував поховання та поминальні обряди. Заявник також пояснив, що з 1984 року він постійно проживає та зареєстрований по АДРЕСА_2 . Також заявник пояснив, що перед смертю матері навідувався до її будинку часто, однак постійно з нею не проживав.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася. Однак, 07 травня 2021 року подала до суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, не заперечувала проти задоволення заяви, підтвердила, що обставини, викладені в заяві ОСОБА_1 , відповідають дійсності.

Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені судом визначено в ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України.

Нормою частини другої ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини тощо.

Матеріали справи підтверджують, що спір про право між заявником та заінтересованою особою відсутній, а тому суд розглядає справу в порядку окремого провадження.

Судом установлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 85 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 5,62 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Кірова, що знаходиться на території Носівської міської ради Чернігівської області, що належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0281726, виданого 3 листопада 1997 року (а. с. 25).

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК).

Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За життя ОСОБА_3 заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 40). Отже, спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за законом.

У судовому засіданні встановлено, що 21 листопада 2011 року до майна померлої ОСОБА_3 Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 455/2011, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 39) та копією даної спадкової справи (а. с. 38). З копії спадкової справи убачається, що вона заведена за заявою ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 . Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , відсутні.

Судом установлено, що заявник у справі ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7).

Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку.

У п. 2 Листа ВССУ з розгляду цивільних у кримінальних справ від 16.05.2013 роз`яснено, що щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року, яким кореспондують положення статей 12, 81 чинного ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків (стаття 57 ЦПК України 2004 року, якій кореспондують положення статі 76 ЦПК України).

У матеріалах спадкової справи до майна померлої ОСОБА_3 наявна довідка виконавчого комітету Носівської міської ради Чернігівської області № 3329 від 21 червня 2011 року, із якої слідує, що ОСОБА_3 станом на 20 травня 2007 року була зареєстрована в домоволодінні АДРЕСА_3 (а. с. 38, на звороті).

Відомості про місце проживання ОСОБА_3 на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 , як указано в заяві ОСОБА_1 , не підтверджені жодним доказом.

Із копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого Носівським РВ УМВС України в Чернігівській області 19 вересня 2003 року слідує, що місце проживання заявника ОСОБА_1 з 19 вересня 2003 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 3-5), про що свідчить відповідна відмітка в паспорті.

Більше того з пояснень самого заявника, даних ним у судовому засіданні, судом установлено, що заявник з 1984 року постійно проживає в АДРЕСА_2 .

Тобто, заявник має наразі та мав станом на день смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) зареєстроване в установленому законом порядку незмінне місце проживання по АДРЕСА_2 .

На підтвердження юридичного факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини заявником подано клопотання про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 11).

Так, допитана в судовому свідок ОСОБА_6 дала показання, що вона проживає по АДРЕСА_4 . Свідок добре знала ОСОБА_8 , вона була матір`ю заявника ОСОБА_9 . ОСОБА_10 проживав та проживає по АДРЕСА_4 ОСОБА_3 проживала по АДРЕСА_3 , що в 10-15 хв. ходьби від місця проживання заявника. Свідок достовірно обізнана, що за життя ОСОБА_11 часто навідувався до матері, носив їй їсти, забезпечував дрова, молоко, сир, допомагав їй по господарству. Однак, не проживав з нею постійно, проживав у своєму будинку по АДРЕСА_4 .

Допитана в судовому свідок ОСОБА_12 дала показання, що вона з 1993 року проживає по АДРЕСА_5 . Свідок добре знала матір заявника ОСОБА_8 , котра померла у 2007 році. На день смерті ОСОБА_3 проживала в своєму будинку по АДРЕСА_5 . Заявник ОСОБА_10 проживав неподалік від неї по АДРЕСА_4 . Свідок достовірно знає, що за життя ОСОБА_11 доглядав за нею, возив їй їжу, інколи ночував з матір`ю.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши представлені докази, суд уважає, що такі показання свідків, сумнівів у достовірності яких суд не має, не підтверджують факту постійного проживання заявника з померлою матір`ю на час відкриття спадщини.

Ці показання свідків суд бере до уваги в сукупності з вищевказаними письмовими доказами по справі та в сукупності з поясненнями самого заявника та вважає, що всі наявні докази, узгоджуючись між собою, не підтверджують факту, про встановлення якого просить заявник.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначалось вище, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, заявник станом на 20 травня 2007 року, тобто на дату відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_1 , мав зареєстроване місце проживання у АДРЕСА_2 (яке залишається незмінним і на час розгляду справи), проживав та проживає за даною адресою постійно, а до будинку покійної матері тільки навідувався, здійснював за нею догляд, надавав допомогу по господарству. А тому суд уважає недоведеним той факт, що заявник ОСОБА_1 постійно проживав разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Таким чином, на виконання вимог ст. 12 ЦПК України заявником не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження підстав та обставин заяви.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, у суду не має законних підстав для встановлення факту, який просить встановити заявник.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 60, 78, 89, 256, 259, 263, 264, 265, 273, 315, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 26 липня 2021 року.

Суддя А.О. Крупина