АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року

м. Чернівці

справа № 715/1796/19

провадження 822/309/21

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянда М. І.

суддів: Одинака О.О., Лисака І.Н.,

учасники справи:

секретар Вовкун Н.Ю.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Григорчак Ю.П.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання самочинного будівництва об`єктом спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява мотивована тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2003 року. Після реєстрації шлюбу на кошти, які їм були подаровані на весілля, вони на місці старого будинку, який знесли самочинно та який належав відповідачу на підставі договору довічного утримання, розпочали будівництво нового житлового будинку в АДРЕСА_1 . Будівництво вказаного будинку вони закінчили у 2007 році, тому вказане майно є спільним майном подружжя. Забудовниками вказаного будинку є вона - позивачка по справі та її чоловік - відповідач по справі. Будинок збудований на земельній ділянці розміром 0,25 га без належного дозволу та належно затвердженого проекту, а тому є самочинним будівництвом.

Відповідач по справі в добровільному порядку відмовляється поділити спільну сумісну власність подружжя, також перешкоджає їй у виготовлені інвентаризаційного технічного паспорту на самочинно збудоване ними нерухоме майно.

16 березня 2020 року від позивачки до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої ОСОБА_1 просить суд визнати незавершене будівництво спірного будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя; визнати її співзабудовником незавершеного будівництва двоповерхового житлового будинку та визнати за нею право власності на Ѕ частину будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2020 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на будівельні матеріали, використані на будівництво самочинних споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 , а саме на: азбестовий картон, в кількості 0,001584 т, металочерепицю в кількості 117,21 м.кв., віск в кількості 6,63 л, болти діаметром 12мм. в кількості 0,0002531 т, дюбеля з каліброваною головкою в кількості 0,004675 т., дюбеля розпірні поліетиленові в кількості 76 шт., цвяхи опоряджувальні в кількості 0,00025 т, цвяхи дротяні 0,001195 т, цвяхи будівельні з конічною головкою в кількості 0,0109 т, цвяхи будівельні з плоскою головкою в кількості 0,0425 т., гіпсові в`яжучі в кількості 0,34845 т., заклепки з напівкруглою головкою в кількості 0,000114 т., вапно будівельне в кількості 0,0314 т., вапно хлорне в кількості 0,000005 т., плитки керамічні для внутрішнього облицювання в кількості 33,2375 м. кв., плитки керамічні для підлог в кількості 76,233 м.кв., каболка в кількості 0,00024т., білило густотерте в кількості 0,000267 т., фарба земляна густотерта в кількості 0,0025535 т., масло індустрійне в кількості 0,00049 т., мастика бітумно - латексна покрівельна в кількості 0,3078 т., крейда природна мелена в кількості 0,000017 т., оліфа комбінована К-2 в кількості 0,0000372 т., листи гіпсокартонні в кількості 81,3975 м. кв., поковки з квадратних заготовок масою 1,8 кг в кількості 0,1075 т., катанка гарячекатана у мотках, діаметром 6,3 - 6,5 мм, в кількості 0,010185 т., дріт сталевий низьковуглецевий різного призначення світлий діаметром 1,1 мм в кількості 0,015415 т., дріт сталевий низьковуглецевий різного призначення світлий діаметром 4 мм в кількості 0,0140495 т., дріт сталевий низьковуглецевий різного призначення світлий діаметром 3,0 мм в кількості 0,000055 т., пластина гумова рулонна в кількості 1,334 кг, сітка дротяна в кількості 19,9055 м.кв., сортовий гарячекатаний прокат із сталі в кількості 0,002005 т., тонколистовий прокат в кількості 0,21005 т., скло листове візерунчасте товщиною 5,0 мм в кількості 3,0316 м. кв., портландцемент марки 400 в кількості 0,023905 т., цемент в кількості 0,0004 т., шурупи в кількості 0,0043625 т, смола в кількості 0,002535 т, папір шліфувальний в кількості 1,4199 м.кв., дрантя в кількості 2,1415 кг, ґрунтовка глибокого проникнення в кількості 18,009 л., замазка захисна в кількості 0,8 кг., круги армовані абразивні зачисні в кількості 0,0036 шт., мастика бітумна - латексна покрівельна в кількості 0,00474 т., плінтуси для підлог з пластику в кількості 40,71815 м.п., плитки карнизні в кількості 14,145 м.п., плитки плінтусні і кількості 92,8139 м.п., плитки керамічні для підлог в кількості 24,354725 м.кв., прокладки гумові в кількості 1,5861 кг, рядно в кількості 39,981 м.кв., тюль з крупнозернистою посипкою в кількості 20,926 м.кв., сталь листова в кількості 0,0177 т., оцинкований профнастил в кількості 11,4 м. кв., прокат штабовий із сталі марки Ст3сп в кількості 0,02736 т, цвяхи будівельні 4,0*120мм в кількості 0,0222 т., цвяхи 1,5*22мм в кількості 0,1225 кг., закріпки металеві в кількості 4,3097 кг., шайби в кількості 0,00042 т., тканина мішкова в кількості 6,7485 кв.м., шпаклівка полімерцетатна в кількості 10,1475 кг., елементи ковані ґратчасті в кількості 7,5 кв.м., лісоматеріали круглі хвойних порід в кількості 0,24 м.куб., бруски обрізні хвойні товщиною 40-75 мм сорт ІІ в кількості 0,57805 м. куб., бруски обрізні хвойні товщиною 25 мм сорт ІІІ в кількості 17,164 м., бруски обрізні хвойні товщиною 40-75 мм сорт ІІІ в кількості 1,1854 м. куб., бруски обрізні хвойні товщиною 100, 125 мм сорт ІІ в кількості 0,1374 м. куб., бруски обрізні хвойні товщиною 150 мм сорт ІІІ в кількості 0,03311 м. куб., дошки обрізні в кількості 3,29445 м. куб., дошки необрізні хвойних ІІІ сорт в кількості 0,0161 м. куб., вата мінеральна в кількості 0,00278 м.куб., повсть будівельна в кількості 0,004535 т., плити теплоізоляційні з пінопласту в кількості 6,32 м. куб., блоки віконні металопластикові в кількості 15,47 м.кв., ламінат в кількості 49,369 м.кв., кільця залізобетонні в кількості 7 шт., профілі металеві оцинковані 60/27,3 м в кількості 90 шт., пластикова вагонка в кількості 6,4365 м.кв., зливи металопластикові в кількості 6,8442 м.п., ПВХ багети в кількості 76,12875 м.п., труба водостічна ПВХ в кількості 5,7491 м.п., жолоб водостічний підвісний ПВХ в кількості 11,056 м.п., грунт «Байрамікс» в кількості 49,0998 кг., суха суміш «Байрамікс» 335,946 кг., ПВХ плівки для натяжних стель в кількості 3,7 м.кв., капелюхи огорож бетонні 450*450 мм. в кількості 7 шт., блоки дверні внутрішні дерев`яні в кількості 9,3 м.кв., блоки дверні вхідні зовнішні металеві в кількості 1,43 м. куб., обшивка зовнішня та внутрішня в кількості 0,1411 м. куб., щити опалубки в кількості 32,00125 м. кв., гарячекатана арматурна сталь в кількості 1,62778 т., болти з гайкою та шайбами в діаметрі 16мм. в кількості 0,004168 т., радіатори сталеві панельні 19,35 квт., фланці плоскі приварені 3 шт., вузли укрупнені монтажні із сталевих труб для опалення для водопостачання діаметром 150 в кількості 0,5 м.п., глина звичайна в кількості 0,20492 м. куб., проводи силові з алюмінієвими жилами в кількості 260,487 м, клей в кількості 0,00008 т, натрій кремнієфтористий 0,0282877 т., водний розчин нітрата в кількості 0,129645 м. куб., паста антисептична в кількості 0,0054485 т., розетки в кількості 17 шт., вимикачі в кількості 13 шт., щебінь із природного каменю в кількості 2,842 м. куб., пісок природний в кількості 0,09215 м. куб., камінь бутовий М400-600 в кількості 0,1236 м. куб., пісок природний рядовий в кількості 7,63826 м. куб., цегла керамічна одинарна марка 125 в кількості 257 шт., камінь керамічний марки 125 в кількості 15583 шт., суміші бетонні готові марки В7,5; В15 в кількості 89,589 м. куб., розчин готовий кладковий цементний М25,50,150 в кількості 25,1305 м. куб., коробка універсальна в кількості 13 шт., коробка універсальна марка УК-Р-0,5-30 в кількості 17 шт., труби напірні з поліетилену діаметром 20мм в кількості 32 штуки, труби напірні з поліетилену діаметром 32 мм. в кількості 7,035 м., муфти, перехід, трійник кутники в кількості 32 шт., набивка сальникова водяного насосу в кількості 0,0000011 т., прокладки з паротіну в кількості 5 шт., склострічки в кількості 0,27645 кг., брезент в кількості 0,386 м.кв., коробка розглажувальна в кількості 472 шт., стрічка монтажна в кількості 3,51 м.п., очіс льняний в кількості 0,0001055 т., підрозетник діам.50-80 мм. в кількості 15 шт., скоби будівельні в кількості 2 кг., лампи розжарювання в кількості 7 шт., світильники для галогенових ламп в кількості 14 шт., скло до освітлювальної арматури 7 шт., монтажна піна в кількості 8 шт., декоративна акрилова шпаклівка в кількості 49,725 кг., мембрана полівінілхлоридна в кількості 76,5 м.кв., плити теплоізоляційні мінераловатні 76,5 м.кв., стрічка з`єднувальна 78,0945 м.п., клей - шпаклювальна суміш 0,634225 т., мінеральна фасадна штукатурка суміш «короїд» в кількості 0,3678505 т., ґрунтовка глибокого проникнення фасадна в кількості 0,1902675 т., ґрунтова фарба в кількості 0,0380535 т., кронштейни для радіаторів сталевих 9 комплектів, згони сталеві діаметром 15,25 мм. в кількості 8 шт., спецз`єднання сталеві (втулки, гайки) діаметром 15,25 в кількості 22 шт., а також право власності на Ѕ частину насоса погрузного, альтанки дерев`яної, бойлера на 200 л, сауни з душовою кабіною гідромасажною, гідроакумулятора, біде із змішувачем, випуском та сифоном, душової кабіни, ванни акрилової, котла опалювального двоконтурного на газу, умивальника овального зі змішувачем, сифоном та випуском, вузла укрупненого монтажного із сталевих елементів водогазопровідних для водопостачання діаметром 125 мм., унітаза фарбованого з сидінням, кріплення, цембриня.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно, а саме будівельні матеріали, з яких зведені самочинно житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 , було набуто сторонами під час шлюбу, є спільною сумісною власністю і підлягає поділу в натурі саме як будівельні матеріали, а не незавершене будівництво чи об`єкт нерухомості з визначенням часток. При цьому поділу підлягають лише будівельні матеріали, які є предметами матеріального світу і збереглись на момент розгляду справи, з врахуванням їх кількісних показників, зазначених у висновку судової будівельно-технічної експертизи та без врахування вартості робіт, виконаних в ході будівництва. Предмети, речі, які є неподільними, підлягають поділу шляхом визнання права на ідеальні частки в них.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині визнання права власності за ОСОБА_1 на будівельні матеріали, з яких зведені самочинно житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 , порушені норми матеріального та процесуального права.

У апеляційній скарзі посилається на те, що дане будівництво здійснювалось за рахунок коштів третьої особи ОСОБА_3 , яка працювала за кордоном.

Вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, а тому не можуть ділити майно подружжя перебуваючи у шлюбі.

Також суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог деталізуючи будівельні матеріали, використані в процесі будівництва самочинно збудованого майна.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_4 , подала відзив.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Згідно з свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 01 лютого 2003 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідок, виданих виконкомом Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області №935 від 07 серпня 2019 року, №1049 від 23 серпня 2019, №248 від 23 серпня 2019 року та витягу з погосподарської книги №5, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: чоловік - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_5 . Головою домогосподарства значиться ОСОБА_2 . Загальна площа земельної ділянки становить - 0,31 га, під будівництво - 0,25 га.

Відповідно до договору дарування від 25 серпня 2004 року ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_3 прийняла, житловий будинок в АДРЕСА_1 . Відмітка про реєстрацію договору дарування в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутня.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №176566649 ОСОБА_2 належить на підставі договору довічного утримання житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки №248 від 23 серпня 2019 року, виданої Коровійською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, у ОСОБА_2 у власності перебуває земельна ділянка загальною площею 0,31 га, з яких 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд - згідно державного акту ЯЕ№18297.

Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №182917 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташована у с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Рішенням виконавчого комітету Коровійської сільської ради №65-8/2003 від 27 серпня 2003 року ОСОБА_2 надано дозвіл на перебудову житлового будинку. В матеріалах справи також наявна і власноручно написана заява відповідача про надання такого дозволу від 09 серпня 2003 року.

Відповідно до договору №503 про приєднання до електричних мереж Глибоцького РЕМ, ОСОБА_2 здійснив приєднання та підключення електроустановок до електричних мереж. Згідно кошторису на монтаж силового вводу ОСОБА_2 оплатив своє замовлення згідно наданого прейскуранта №5-66-02.

Рішенням №109-27/2009 від 02 жовтня 2009 року 27 сесією 5 скликання Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення технічної документації на будівництво індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на його власній земельній ділянці площею 0,2500 га в с. Коровія згідно з проектом, виданим відділом містобудування і архітектури Глибоцької РДА. Зобов`язано ОСОБА_2 звернутися у відділ містобудування і архітектури і замовити виготовлено будівельного паспорту на забудову земельної ділянки.

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою в АДРЕСА_1 , до складу майна входить житловий будинок літ. «А», 2009 року побудови, загальною площею 252,9 кв.м., в тому числі житловою площею 108,9 кв.м., альтанка літ. «Б», гараж літ. «В», літня кухня - незавершена будівництвом, колодязь №1 огорожа №2-4, вимощення літ. «І».

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Такі ж положення містить й норма статті 368 ЦК України.

За змістом частини першої статті 61 СК України об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

З огляду на викладене, не можуть бути задоволені судом позовні вимоги про визнання самочинно збудованого майна об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Водночас будівельні матеріали, обладнання та конструкції, які були використані в процесі будівництва, є майном, набутим сторонами під час шлюбу, тобто сукупністю речей, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки.

За змістом статті 70 СК України, статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно із статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК, за умови звернення подружжя до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до іх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, належними та допустимими доказами, в тому числі письмовими, показами свідків, що спірне майно придбано саме сторонами за час шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що спірне майно, а саме будівельні матеріали, з яких зведені самочинно житловий будинок та господарські споруди по АДРЕСА_1 , придбані сторонами за час шлюбу. При цьому ОСОБА_2 не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте за час шлюбу, що є його процесуальним обов`язком.

Посилання апелянта на те, що вказане спірне майно не є спільним майном подружжя сторін, а належить його матері, третій особі ОСОБА_3 , оскільки у матеріалах справи містяться копія договору дарування житлового будинку від 25 серпня 2004 року, який посвідчений приватним нотаріусом Глибоцького районного нотаріального округу Кінащук Н. М., зареєстрований в реєстрі за № 5118, є безпідставним.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Судом першої інстанції установлено, що перехід права власності до ОСОБА_3 на підставі договору дарування житлового будинку від 25 серпня 2004 року не відбувся, оскільки в ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що будинок, який зазначено у вказаному договорі, був знесений та на його місці сторонами самочинно зведено спірне майно. Більш того, договір дарування не було зареєстровано ні у БТІ, ні у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а тому перехід права власності на предмет договору від відчужувана до набувача не відбувся.

Крім того, ОСОБА_3 будучи залученою у справі третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, не скористалася своїм правом подати клопотання про залучення її в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та не заявила будь-яких вимог щодо визнання за нею права на спірне майно.

Не заслуговує на увагу посилання апелянта на те, що суд без належного обґрунтування в резолютивній частині рішення наводить детальний перелік будівельних матеріалів, на які визнає право власності.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у пункті 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва), право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Вони мають право на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Таким чином, судом першої інстанції в резолютивній частині рішення обґрунтовано наведено перелік будівельних матеріалів, використаних в процесі будівництва самочинних споруд, що розташовані в АДРЕСА_1 .

Доводи апелянта про те, що відсутні підстави для подачі даного позову, оскільки сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі та відповідач не чинить перешкоди у користуванні майном є необґрунтовані, оскільки відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 29 грудня 2020 року в частині, яка оскаржується залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повного тексту постанови - 19 березня 2021 року.

Головуючий М.І. Кулянда

судді: О.О. Одинак

І.Н. Лисак