ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

м. Харків

справа № 646/1220/21

провадження №22-ц/818/4354/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.,

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

Учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач: Обслуговуючий кооператив «Москалівський гаражник»,

третя особа: Департамент реєстрації Харківської міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Обслуговуючого кооперативу «Москалівський гаражник», третя особа Департамент реєстрації Харківської міської ради, про визнання достовірними відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про засновників юридичної особи обслуговуючого кооперативу «Москалівський гаражник» за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Москалівський гаражник» на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року у складі судді Благої І.С., -

в с т а н о в и в:

24 лютого 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом, в якому просили визнати достовірними відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про засновників юридичної особи обслуговуючого кооперативу «Москалівський гаражник» (), що передували 11.02.2014 року, а саме про: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року провадження у справі закрите на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Ухвала набрала законної сили.

30.04.2021 представник відповідача - голова Обслуговуючого кооперативу «Москалівський гаражник» Герасимов К.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, у якій просив стягнути солідарно з позивачів на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 11 травня 2021 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення у цій справі про солідарне стягнення з позивачів на користь відповідача судових витрат.

В апеляційній скарзі Обслуговуючий кооператив «Москалівський гаражник». посилаючись незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що суд безпідставно врахував висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 640/1029/18, є помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності усталеної однозначної практики щодо такої категорії справ.

Вказує, що позивачі заздалегідь усвідомлюючи, що цей спір відноситься до господарської юрисдикції та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, подали позовну заяву саме до Червонозаводського районного суду м. Харкова, чим спонукали відповідача здійснити витрати, пов`язані з розглядом справи, внаслідок їх необґрунтованих дій.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення про солідарне стягнення з позивачів на користь відповідача судових витрат, суд виходив з того, що ухвалою від 26.04.2021 про закриття провадження у справі не було встановлено факту необґрунтованості дій позивача у зв`язку з поданням вищевказаного позову, а тому вважав помилковими доводи відповідача. Безперечних фактів свідомого порушення позивачем правил предметної юрисдикції під час звернення з позовом до суду не встановлено, а тому суд вважав відсутніми підстави, встановлені ч.5 ст.142 ЦК України, для ухвалення додаткового рішення про солідарне стягнення з позивачів на користь відповідача судових витрат.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала відповідає вимогам закону, з огляду на таке.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (частина друга статті 255 ЦПК України).

Загальне правило щодо компенсації судових витрат у разі закриття провадження передбачено частиною п`ятою статті 142 ЦПК України, згідно з якою у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 провадження у справі було закрите на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, за клопотанням представника позивачів. Проте судом не вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Отже, застосуванню підлягають загальні положення цивільного процесуального законодавства, а саме стаття 142 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати;

Вирішуючи питання за заявою представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивачів необґрунтованими, оскільки сам факт звернення останніх до суду за захистом порушеного права, а також їх дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ними своїми процесуальними правами, їх дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою їх обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Колегія суддів зазначає, що питання, щодо обґрунтованості вимог про відшкодування судових витрат мають вирішуватись під час ухвалення додаткового рішення у порядку ст. 270 ЦПК України.

Суд першої інстанції встановив, що підстави для компенсації понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу відсутні, тому підстав для ухвалення додаткового рішення не вбачається.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У заяві про стягнення судових витрат у розмірі 30 000,00 грн, пов`язаних із правовою допомогою, заявник не зазначив, які дії позивачів у вказаній справі були необґрунтованими, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із закриттям провадження у справі. У заяві вказано на норми ЦПК України, а також зазначено, що позивачі, заздалегідь усвідомлюючи, що спір відноситься до господарської юрисдикції та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, подали позовну заяву саме до Червонозаводського районного суду м. Харкова, що спонукало відповідача здійснити витрати, пов`язані з розглядом справи, внаслідок їхніх необґрунтованих дій.

В матеріалах справи відсутні докази, що позивачі чинили умисні необґрунтовані дії звертаючись до суду з позовом за правилами цивільного судочинства та зловживали своїми правами.

Закриття провадження у справі не підтверджує ані відсутність спору позивача з відповідачем, ані відсутність предмета спору, ані свідоме порушення позивачами правил суб`єктної юрисдикції, а відтак відсутні підстави для покладення на позивачів витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18.

Так як апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то питання про розподіл між сторонами судового збору, у відповідності до вимог ст. ст. 141, 382 ЦПК України не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367 , 368 , п.1 ч.1 ст. 374 , ст. ст. 375 , 381 , 382-384 , 389 , 390 ЦПК

України , суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Москалівський гаражник» залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 травня 2021 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 16 липня 2021 року.