Справа №487/5580/20 Головуючий суду першої інстанції - Кузьменко В. В.
Провадження №22-ц/812/485/21 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2021 року м.Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання - Біляєвою В. М.,

за участі:

представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана через її представника ОСОБА_4 , на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2021 року, постановлену за заявою ОСОБА_5 про забезпечення його позову до Малого приватного підприємства аудиторської фірми «Аудит-Гарант Миколаїв», ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Бєлік Тетяна Миколаївна, про визнання договору недійсним, переведення прав та обов`язків покупця,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_5 через свого представника подав до суду позов, в якому просив перевести на нього права та обов`язки покупця за договором купівлі - продажу від 18 січня 2018 року, укладеного між Малим приватним підприємством аудиторською фірмою «Аудит-Гарант Миколаїв» (далі - МПП АФ «Аудит-Гарант Миколаїв») та ОСОБА_6 , за яким остання придбала за 34 200 грн квартиру АДРЕСА_1 . Також позивач просив визнати за ним право власності на вищезазначену квартиру та визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири від 11.07.2018, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3

20 січня 2021 року ОСОБА_5 через свого представника подав до суду заяву про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка належить ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи свою заяву, ОСОБА_5 вказував, що перед зверненням з позовом до суду він повідомив ОСОБА_3 про те, що готує позов. Після подання позову він дізнався, що ОСОБА_3 з метою виведення квартири із своєї власності та унеможливлення виконання рішення суду передала спірну квартиру 13 липня 2020 року в іпотеку ОСОБА_7 , що свідчить про загрозу відчуження вказаного майна та як наслідок ускладнення виконання рішення у майбутньому.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2021 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , та заборонено її відчуження. Заборонено іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири до вирішення справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просила ухвалу суду скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_3 вказувала, що ухвала суду ґрунтується на припущеннях, які не підтверджені належними доказами, а тому підстави для забезпечення позову відсутні.

Позивач через свого представника подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначав, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 30 червня 2017 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав, а саме 100% частки у статутному капіталі малого приватного підприємства аудиторської фірми «Аудит-Гарант Миколаїв».

Додатковою угодою між тими ж сторонами визначено, що ціна продажу корпоративних прав на підприємство не враховує вартість квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває на балансі підприємства. Вказана квартира у строк до 30 вересня 2017 року мала бути відчужена на користь позивача.

18 січня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_6 придбала у приватного підприємства «Мале приватне підприємство аудиторська фірма «Аудит-Гарант Миколаїв» в особі директора Чамари Л. В. квартиру АДРЕСА_1 .

11 липня 2018 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу придбала зазначену квартиру у ОСОБА_6 .

13 липня 2020 року ОСОБА_9 передала в іпотеку ОСОБА_7 вищезазначену квартиру з метою забезпечення грошового зобов`язання в сумі 10 000 доларів США строком до 31 липня 2022 року (а.с.65).

Відповідно до ст.ст.149, 150 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Серед іншого, позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно та заборони вчинення певних дій.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому забезпечення позову не порушує принцип змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Враховуючи наявність спору щодо права власності на спірний об`єкт, існування реальної загрози щодо ефективного захисту та поновлення порушених прав позивача, застосування судом вказаного ним способу забезпечення позову є співмірним з заявленими позовними вимогами.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, оскільки вона постановлена з дотриманням вимог законодавства.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана через її представника ОСОБА_4 , залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді С. Ю. Колосовський

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.