Номер справи 220/18/21
Номер провадження № 2/220/130/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.,

при секретарі судового засідання - Демішеві А.О.,

без участі сторін,

розглянувши матеріали у справі за позовом Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування 81068,89 грн. безпідставно отриманої суми соціальної допомоги,

ВСТАНОВИВ:

За змістом позовної заяви відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але внаслідок захоплення території частини Донецької області, на даний час фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 та має статус внутрішньо переміщеної особи (ВПО). До складу сім`ї відповідачки входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2
07.07.2015 року відповідачка вперше звернулася до управління із заявою на призначення грошової допомоги. На підставі заяви та доданих до неї документів відповідачці та її родині з 07.07.2015 року почалося призначення, нарахування та виплата адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг щомісячно. Загалом відповідачці та її сім`ї було виплачено 81068,89 грн. безпідставно отриманої суми соціальної допомоги.

В результаті проведеної перевірки, після наступного звернення ОСОБА_1 13.03.2019 року, було встановлено, що у володінні ОСОБА_1 з 20.12.2015 року на праві приватної власності, що було набуте в порядку спадкування, знаходиться житлове приміщення (гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_3 .

У зв`язку з наявністю вище зазначеного житла, права на отримання грошової допомоги відповідачка у період з 01.01.2016 р. не мала, через що утворилася переплата грошової допомоги за відповідний період у сумі 81068,89 грн.

За весь період отримання грошової допомоги ОСОБА_1 жодного разу не повідомила управління про наявність у неї житла на території, підконтрольній Українській владі, що й призвело до безпідставного отримання бюджетних коштів. Крім того, нею власноруч у своїх зверненнях вказувалася інформація, щодо відсутності такого житла у її родини.
Позивачем на виконання вимог порядку надання допомоги було вжито заходів, щодо досудового врегулювання спору з боржницею, проте відповідачкою на них відреаговано не було. На час звернення до суду з даною заявою сума переплати не знаходилася в процесі погашення. Тому позивач просить стягнутиз ОСОБА_1 на користь держави в особі управління незаконно отримані кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 81068,89 грн. та кошти витрачені управлінням на сплату судового збору у сумі 2102,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про причини неявки управлінням не пояснено, хоча про дату та місце розгляду справи УСЗН повідомлялося належно.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте на адресу суду ОСОБА_1 надано: відзив на позовну заяву, клопотання про витребування доказів, пояснення на позов, акт органу місцевого самоврядування, фотоматеріали, лист на звернення та заяву про розгляд справи у відсутність відповідача.

За змістом відзиву на позов, пояснень до справи та іншими запереченнями ОСОБА_1 стверджує, що виплату допомоги їй здійснено правильно, так як згідно акта № 269/02-10 від 24.05.2019 року обстеження технічного стану житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , житловий будинок визнано непридатним для проживання. В підтвердження цьому відповідачкою долучені фотознімки вказаного приміщення з яких вбачається, що споруда гуртожитку знаходиться в занедбаному стані, немає комунікацій, як то електро, водопостачання та навіть відокремленого та окресленого під`їзду до будинку. Даний будинок за поясненнями ОСОБА_1 перейшов у її власність в порядку спадкування та попередніми власниками довгі роки використовувався як склад сільгосппродукції. В будівлі відсутні вікна, двері, будь яке опалення, водопостачання та інше обладнання необхідне для проживання. Переведення даного будинку у використання за іншим призначенням, як то із гуртожитку в сільськогосподарський склад є вкрай обтяжливим та фінансово неможливим для відповідачки яка є власницею частини приміщення серед інших осіб, які є співвласниками будівлі. Крім того ОСОБА_1 пояснила, що не вказувала у заявах про наявність у неї житла, тому, що навіть не звертала ували на запис у технічному паспорті, що будівля складу є «гуртожитком».

Також відповідачка стверджує, що під час звернень до УСЗН 13.01.2016 р., 28.07.2016 р., 27.02.2017 р., 28.08.2017 р., 01.03.2018 р., 13.09.2018 р., із заявами на призначення щомісячної адресної допомоги ВПО, нею давалася згода на обробку персональних даних, а також письмовий дозвіл на перевірку органом соціального захисту населення для забезпечення цільового використання бюджетних коштів.Як свідчить відповідь УСЗН на заяву ОСОБА_1 щодо інформації про дати запитів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,то вони були здійснені:27.09.2016 р. ( номер інформаційної довідки 69135979); 15.03.2019 р. (номер інформаційної довідки 159750106); 02.05.2019 р. ( номер інформаційної довідки 165315189). Факт наявності у володінні позивачки нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено 15.03.2019 р, хоча до Державного реєстру така інформація була внесена 23.12.2016 р. Тобто вчасна ( перед виплатою ОСОБА_1 адресної допомоги) та в належний спосіб здійснена перевірка УСЗН відомостей, зазначених позивачкою у заявах, виключила б будь-яку виплату коштів. Проте управлінням інформаційної довідки 69135979, за зверненням від 27.09.2016 року до матеріалів справи не долучено.
Про витребування у позивача інформаційної довідки 69135979, за зверненням від 27.09.2016 року, ОСОБА_1 заявлене окреме клопотання.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має статус внутрішньо переміщеної особи (ВПО), що підтверджується матеріалами справи в цілому.
До складу сім`ї відповідачки входять: чоловік - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онук - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 24).
На підставі заяв поданих ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації за період з 01.01.2016 р. по 12.03.2019 р. ОСОБА_1 та її родині неправомірно нараховано та виплачено загальну суму грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 81068,89 грн., згідно рішень Великоновосілківської РДА (а.с. 14-21).

Отримання вказаної суми у зазначений період відповідачкою не заперечується.

В результаті проведеної чергової перевірки (за запитом від 13.03.2019 р.) було встановлено, що у володінні ОСОБА_1 з 20.12.2015 року на праві приватної власності, що було набуте на підставі спадкування, знаходиться житлове приміщення (гуртожиток) за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить інформація з реєстрів речових прав та заборон відчуження нерухомості (а.с. 25-28).

Повідомленням, листом з доданими розрахунками, направленим на адресу ОСОБА_1 , відповідно до реєстрів відправлення кореспонденції, Управлінням соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації приймалися заходи щодо позасудового вирішення спору та повернення переплачених сум (а.с. 31-33), але, що не заперечене відповідачкою, обізнаною про наявність переплати, дії щодо повернення коштів до бюджету вчинені не були.

Встановлення гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів ВПО відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана ВРУ, передбачено ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Відповідно до зазначеного Закону ВПО є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Механізм надання грошової допомоги регламентується Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - Порядок), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».
Відповідно до зазначеного Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.
Для отримання грошової допомоги (зокрема в разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку).
У заяві зазначаються такі відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги: прізвище, ім`я та по батькові; число, місяць, рік народження; серія, номер (у разі наявності) паспорта громадянина України, ким і коли виданий або серія, номер документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус; реєстраційний номер облікової картки платника податків (не зазначається фізичними особами, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному територіальному органу ДФС і мають відмітку в паспорті); інформацію про: зареєстроване та фактичне місце проживання (перебування); наявність у будь-якого із членів сім`ї у власності житлового приміщення/частини житлового приміщення, розташованого в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях. Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; наявність житлового приміщення, яке зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції, або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації; наявність у будь-якого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку (рахунках) коштів у розмірі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб; місце роботи осіб працездатного віку та час, з якого особа там працює; наявність у будь-кого з членів сім`ї інвалідності із зазначенням групи інвалідності.
До заяви додаються копія довідки з військової частини про залучення до проведення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації (для військовослужбовців з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації), копія довідки з місця роботи або копія іншого документа, що посвідчує зайнятість (для працездатних осіб), копія свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження дітей, засвідчені власним підписом уповноваженого представника сім`ї, письмова згода (у довільній формі) про виплату грошової допомоги уповноваженому представнику сім`ї від інших членів сім`ї та згода на обробку персональних даних, а також письмовий дозвіл на розкриття уповноваженим банком інформації, що містить банківську таємницю, щодо поточного рахунка, відкритого уповноваженому представнику сім`ї в установі уповноваженого банку. У разі наявності житлового приміщення, яке зруйноване або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, додається копія акта обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири) (далі - акт технічного стану), складеного комісією, утвореною районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, військово-цивільною адміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (в разі утворення) ради, виконавчим органом ради об`єднаної територіальної громади, за формою згідно з додатком.
До заяви, в якій уповноважений представник сім`ї повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, додаються копії документів, зазначених в абзаці дев`ятому пункту 3 цього Порядку,
Відповідно до вимог пункту 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.
Статтею 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання обліку житлового фонду, об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності, здійснення контролю за його використанням, а також питання визначення технічного стану житлових будинків належать до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Статтею 7 Житлового кодексу Української РСР та Положенням про порядок обстеження стану жилих будинків з метою встановлення їх відповідності санітарним і технічним вимогам та визнання жилих будинків і жилих приміщень непридатними для проживання (далі Положення) врегульовано питання щодо визнання житлового будинку непридатним для проживання.

Так, згідно з п. 3 Положення обстеження житлових будинків (приміщень) проводиться інженерно-технічними працівниками житлово-експлуатаційних організацій за участю представників громадськості. При необхідності до обстеження залучаються фахівці проектних і науково-дослідних організацій та органів і закладів санітарно-епідеміологічної служби.

На підставі матеріалів обстеження стану жилих будинків житлово-експлуатаційна організація визначає будинки, що відповідають санітарним і технічним вимогам, і складає відповідний акт.

При неможливості або недоцільності проведення капітального ремонту житлово-експлуатаційна організація вносить пропозицію про визнання жилого будинку (жилого приміщення) таким, що не відповідає вказаним вимогам і є непридатним для проживання.

Якщо жилий будинок (жиле приміщення) визнано виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів невідповідним санітарним і технічним вимогам та непридатним для проживання, виконком відповідної місцевої Ради вносить до виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів пропозицію про використання цього будинку (приміщення) в інших цілях або про знесення будинку.

При цьому додаються такі документи:

а) рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів про визнання жилого будинку (жилого приміщення) невідповідним санітарним і технічним вимогам та непридатним для проживання;

б) проект рішення виконавчого комітету обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів про дальше використання жилого будинку (жилого приміщення) або про знесення будинку.

Виконавчий комітет обласної, міської (міста республіканського підпорядкування) Ради народних депутатів розглядає подані матеріали і приймає рішення про використання непридатного для проживання жилого будинку (жилого приміщення) в інших цілях або про знесення цього будинку (п. 12 Положення).

Таким чином, власник об`єкта житлової нерухомості може підтвердити, що житлова нерухомість непридатна для проживання на підставі рішення органу місцевого самоврядування про використання непридатного для проживання жилого будинку (жилого приміщення) в інших цілях або про знесення цього будинку.

Відтак наданий відповідачкою акт № 269/02-10 від 24.05.2019 року обстеження технічного стану житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , в доказ того, що житловий будинок визнано непридатним для проживання, має бути судом критично оцінений та не може бути прийнятий до уваги, так як цей документ не є кінцевим.

Проте в даному випадку слід зазначити, що грошова допомога надається щомісячно внутрішньо переміщеним особам саме для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, внаслідок втрати ними місця проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Тому житлом у аспекті розгляду цієї справи слід вважати саме приміщення пристосоване для проживання людини, зокрема яке має комунікації у мінімально необхідній кількості, про що саме й наголошував законодавець при прийнятті актів регулюючих це питання.
За діючими нормами національного законодавства зміна цільового призначення житлових будівель у інші приміщення потребують значних матеріальних витрат. Відповідачка та її родина ж в свою чергу перебуває у таких життєвих обставинах якими нівелюється можливість нести нею окремі фінансові витрати ніж підтримка належних умов життя та існування сім`ї. За змістом пояснень ОСОБА_1 вона проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 та на їх фактичному утриманні знаходиться неповнолітній онук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проживають вони у сільській місцевості де існує вкрай обмежена можливість отримати будь-яку роботу а відтак і заробітну плату.
Також можливості визнати будівлю гуртожитку такою яка підлягає зносу відповідачка взагалі не має можливості, так як існують співвласники будівлі, які використовують «гуртожиток» як склад сільгосппродукції та не надають згоди на знос складу.
Відтак існує реальна неможливість як проживання відповідачки та її родини у спірному будинку так і доведення в належний спосіб, згідно діючих норм законодавства, не можливості використовувати «гуртожиток» як житло.
Поняття «житло» поширюється і на офісні, складські, інші приміщення, місця для тимчасового перебування, на об`єкти самочинного будівництва. Для прикладу можливо навести рішення ЄСПЛ від 25 вересня 1996 року у справі «Баклі проти Сполученого Королівства», в якому житлом визнано традиційне циганське шатро.

У рішенні від 24 листопада 1986 року у справі «Гіллоу проти Сполученого Королівства» житлом визнано «місце, куди особа має намір повернутися чи де було її постійне помешкання», а в рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» дається поняття житла, яке має статус службового.

У рішеннях від 16 грудня 1992 року у справі «Німітц проти Німеччини» та від 7 червня 2007 року у справі «Смірнов проти Росії» житлом визначають «власність, яку особа щороку займає певний проміжок часу; приміщення, пов`язані з професійною діяльністю (офіси) адвоката». А в рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» до поняття «житло» включено «приміщення нотаріуса».

У рішеннях від 28 квітня 2005 року у справі «Бук проти Німеччини» та від 25 лютого 2003 року у справі «Ромен і Шміт проти Люксембургу» до цього поняття віднесені «офісні приміщення», а в рішенні від 16 квітня 2002 року у справі «Товариство «Колас Есть» та інші проти Франції» складські приміщення.

Проте кожне зазначене рішення ґрунтується на поширених традиціях країн світу, особливостях історичних та культурних цінностей народу та з урахуванням фізичної можливості людини перебувати, проводити час у цих приміщеннях. Тобто суду у кожному випадку окремо визначав житлом приміщення, які за різних обставин можливо було визначити як пристосоване, хоча і мінімально до життя людини місце.
В даному випадку безспірно та беззаперечно визнати «гуртожиток», склад, або за іншою назвою будинок за адресою: АДРЕСА_2 , житловим приміщенням суд не має морального права, з огляду на неможливість перебування - проживання родини, а тим більш з неповнолітньою дитиною, у цьому приміщенні в різні пори року, що і викликає сумнів у визначенні позовною заявою нерухомої власності відповідачки як житлове приміщення/частина житлового приміщення, тобто приміщення пристосоване для проживання особи, яка втратила своє житло внаслідок збройного конфлікту.

Крім того уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.(п. 10 Порядку)
Згідно п. 11 Порядку уповноважений представник сім`ї, якому призначено допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.
Пунктом 12 Порядку передбачено, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.
Таким чином твердження відповідачки про те, що уникнення даних виниклих спірних правовідносин, було б можливим за умов вчасного виявлення УСЗН інформації про наявність житла, судом приймаються до уваги, проте в даному випадку це не впливає на суть та кінцевий результат розгляду справи і тому задоволення клопотання ОСОБА_1 про витребування інформаційної довідки від 2016 року не носить конструктивний характер та не визнається судом як необхідне.
Відповідно до змісту пункту 3 частини 1 статті 129 Конституції України, ст.ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За положеннями ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з урахуванням обставин справи та представлених доказів суд дійшов висновку, що вимоги УСЗН про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 89,141, 263-265, 268, 272-273, 274-279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Управління соціального захисту населення Великоновосілківської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відшкодування 81068,89 грн. безпідставно отриманої суми соціальної допомоги відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя Г.М. Яненко