Справа № 589/3084/20
Провадження № 2/589/285/21
01 лютого 2021 року
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді Прачук О.В.,
за участю секретаря судового засідання Антошко Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3
- про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних, нарахованих на невідшкодовану моральну шкоду, матеріальну шкоду, заподіяну смертю внаслідок злочину та збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, -
ОСОБА_2 , діючи в інтересах позивача ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних, нарахованих на суму боргу по невідшкодованій моральній та матеріальній шкоді, заподіяну смертю внаслідок злочину, та збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати.
Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду та Апеляційного суду Сумської області з відповідача ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 було стягнуто моральну та матеріальну шкоду, від сплати якої відповідач ухиляється і до цього часу не сплатив присуджені кошти, а тому, посилаючись на положення статей 509, 625, 1208 ЦК України, просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати на нараховані невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином, збільшення розміру відшкодування завданої злочином шкоди, у зв`язку з втратою годувальника, та 3 проценти річних на нараховані невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином.
13 січня 2021 року ОСОБА_2 надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій, крім іншого, додатково просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_2 :
-інфляційні витрати на невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином у розмірі 7014,47 грн за період з 01.09.2020 року по 31.12.2020 р.
-3 % річних на невідшкодовані кошти за заподіяння шкоди скоєним злочином у розмір 3466,10 грн за період з 01.09.2020 року по 31.12.2020р
-збільшити розмір відшкодування завданої злочином шкоди, у зв`язку з втратою годувальника за період з 01.01.2021р. до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років грошові кошти у розмірі 1258,42 грн щомісячно.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги і заяву про збільшення позовних вимог підтримав, просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотання про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву не надав.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню з наступних підстав.
З наявних у матеріалах справи судових рішень встановлено, що рішенням Шосткинського місьрайонного суду Сумської області від 25.08.2012 року, залишеним в цій частині без змін рішенням суду апеляційної інстанції, з ОСОБА_3 , як винуватого в дорожньо-транспортній пригоді, крім іншого, стягнуто 100000 грн. в рахунок компенсації моральної шкоди неповнолітній ОСОБА_2 , а також шкоду, завдану малолітній ОСОБА_2 , яка перебувала на утриманні загиблої у ДТП матері, у зв`язку з втратою годувальника.
Судом також встановлено з облікової картки про зведене виконавче провадження № 34454292 /а.с.12-14/, що на момент розгляду справи, присуджені вказаним судовим рішенням кошти відповідачем позивачу ОСОБА_2 не сплачені, в результаті чого виникла заборгованість.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджує вказане вище судове рішення, яке в цій частині набрало законної сили, та порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача ОСОБА_2 , виникло право на застосування наслідків такого порушення, передбачених статтею 625 ЦК України.
Перевіряючи обґрунтованість розрахунків, суд виходить з наступного.
Так, інфляційні витрати за заявлений період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року і межах заявлених ОСОБА_2 сум становлять:
- з 01.01.2020 по 31.08.2020 в сумі 4 284 грн 58 к.(150 000,00 + 10 029,32 + 24 708,97) х 1,002 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 184 738,29 = 4 284 грн 58 к.)
- з 01.09.2020 по 31.12.2020 в сумі 7 014 грн 47 к. (150 000,00 + 10 029,32 + 27 031,97) х 1,005 х 1,01 х 1,013 х 1,009 187 061,29 = 7 014 грн 47 коп.)
Так загальна сума інфляційних витрат за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року становить 11 299,05 грн.
Так, три проценти річних за заявлений період з 01.01.2020 по 31.12.2020 року і межах заявлених ОСОБА_2 сум складають:
- з 01.01.2020 по 31.08.2020р. в сумі 6 886 грн 65 коп. (150 000,00 + 10 029,32 + 24 708,97 + 159 594,14) х 244/366 х 0,03 = 6 886 грн 65 коп.)
- з 01.09.2020 по 31.12.2020р. в сумі 3 466 грн 01 коп. (150 000,00 + 10 029,32 + 27 031,97 + 159 594,14) х 122/366 х 0,03 = 3 466 грн 01 коп.)
Щодо 3 % річних на користь ОСОБА_2 , то за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020р. з відповідача слід стягнути 10 352,75 грн.
Відповідач жодних заперечень з цього приводу до суду не подав та зазначені розрахунки не спростував.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.
Крім цього, відповідно до положень ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Згідно з ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.
Таким чином, збільшення розміру мінімальної заробітної плати є підставою для збільшення розміру щомісячних виплат у зв`язку з втратою годувальника.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 10.07.2018р. у справі № 589/304/17 розмір щомісячної виплати у зв`язку з втратою годувальника, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 визначений в розмірі 780 грн 85 к., виходячи з мінімальної заробітної плати в розмірі 3723 грн.

Відповідно до студентського квитка позивач ОСОБА_2 є студенткою медичного факультету СумДУ денної форми навчання, з терміном навчання до 30.06.2021.

Згідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01 вересня 2020 року мінімальну заробітну плату у місячному розмірі встановлено в 5000 грн.

Таким чином, коефіціент, на який має бути проіндексована сума 780 грн 85 к., становить відношення мінімальної заробітної плати станом на вересень 2020 р. (на момент подання позовної заяви до суду) до мінімальної заробітної плати станом на 2019 р., отже розмір щомісячного платежу по відшкодуванню шкоди, завданої втратою годувальника, становитиме: 5000 : 3723 х 780.85 = 1 048,68 грн.

При цьому позивач просить стягувати таку суму, починаючи з 01 вересня 2020 року, проте оскільки підставою для збільшення розміру відшкодування є не саме по собі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, а заява потерпілого про це, тому, на думку суду, ОСОБА_2 має право на збільшення розміру щомісячних виплат у зв`язку з втратою годувальника з моменту звернення до суду 10 вересня 2020 року і до 31 грудня 2020 року включно. При цьому, суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07 травня 2018 року у справі № 476/72/17 щодо періоду, з якого має бути проведено збільшення розміру відшкодування шкоди у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Крім того, аналогічному розрахунку підлягає й сума щомісячних виплат у зв`язку з втратою годувальника, починаючи з 01 січня 2021 року, з урахування збільшення суми мінімальної заробітної плати до 6000 грн (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік»): 6000 : 3723 х 780,85 = 1258,42 грн.

Так, починаючи з 01 січня 2021 року з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 1258 грн 42 к. щомісячно в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника в результаті скоєння злочину, до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення 23 років.

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому даний розрахунок судом приймається, як достовірний.

Таким чином, суд вважає правомірним позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат, трьох процентів річних, нарахованих на невідшкодовану моральну шкоду, матеріальну шкоду, заподіяну смертю внаслідок злочину, та збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати, задовольнити

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. пропорційно розміру задоволених вимог, від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Керуючись ст. ст. ст. 509, 625, 1208 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268, 280-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати в сумі 11 299 гривень 05 копійок та 3 відсотки річних в сумі 10 352 гривні 75 копійок нарахованих за період з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 048 гривень 68 копійок щомісячно як відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, починаючи з 10 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року, а з 01 січня 2021 року і до закінчення її навчання, але не більш як до досягнення 23 років в розмірі 1 258 гривень 42 копійки щомісячно.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 840 грн 80 к. судового збору.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 05 березня 2021 року.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук