Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2471/20

Провадження № 2/126/232/2021

"27" липня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Акцент -Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ "А-Банк" звернувся в суд з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC4 від 25.07.2018 року в розмірі 24832,38 грн. та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 25.07.2018 ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою укладання кредитного договору №SAMABWFC4 та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети -Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана ним Анкета -Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банк разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме встановив відповідачу кредитний ліміт на умовах, передбачених договором. Однак, відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим станом на 16.10.2020 має заборгованість у розмірі 24832,38 грн., з яких: 11986,97 грн. - заборгованість за кредитом, 12845,41 грн. - заборгованість за відсотками.

Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач у визначений ухвалою суду строк надала суду відзив на позовну заяву в якому заперечувала проти задоволенні позову та зазначила , що дійсно 25.07.2018 нею було оформлено кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок та з цією метою підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в AT «АКЦЕНТ-БАНК». Отриманими на карту кредитними коштами в сумі 7000 вона користувалася та згідно графіку погашала заборгованість шляхом внесення коштів на картковий рахунок. Так, загалом, за період часу з 25.07.2018 по 09.01.2019 з метою погашення заборгованості за кредитним договором, зазначеним способом, перерахувала грошові кошти в сумі біля 5000 гривень. Після цього вона втратила банківську картку та звернулась до AT «А-БАНК», де їй були надані реквізити рахунку, на який вона пересилати кошти для погашення заборгованості по кредиту. Наступні реквізити вона отримала у SMS- повідомленні на свій номер телефону - рр 6043, МФО 307770, отримувач AT АКЦЕНТ-БАНК, IBAN НОМЕР_1 , та пересилаючи на вказані реквізити кошти, погасила заборгованість за кредитом у повному обсязі. При цьому, зі сторони AT «АКЦЕНТ-БАНК» не отримувала будь- яких повідомлень про необхідність сплати заборгованості по кредиту та інформації про наявну заборгованість. Зважаючи на викладе, вважає, що позовні вимоги про стягнення з неї заборгованості в розмірі 11986,97 грн. за кредитом та 12845грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом незаконною та необґрунтованою. Крім того, в матеріалах справи відсутня виписка з її особового рахунку, де був би зазначений рух коштів по рахунку, який є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій, а також належні та допустимі докази, які підтверджують виникнення договірних відносин між AT «АКЦЕНТ- БАНК» та нею, як позичальником, а саме документів про видачу кредитної картки «Універсальна», договору № SAMABWFC4 від 25.07.2018 року, який зазначений в розрахунку заборгованості із реквізитами рахунку, на який здійснювалось погашення заборгованості згідно вказаного договору та руху коштів по зазначеному рахунку. Оскільки, з копії Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг вбачається, що крім особистих даних та її підпису, остання не містить не лише будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії, вказана Анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо того про надання якої саме банківської послуги домовились сторони. Таким чином, із наданої позивачем Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-БАНК не можливо встановити який саме вид банківських послуг мав на меті надавати Банк при укладенні цієї Анкети-заяви, оскільки будь-яких інших документів на підтвердження отримання нею кредитних коштів позивач суду не надав. Також позивачем не обгрунтовано розмір заборгованості по процентах, оскільки відповідно до Витягу з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» проценти за користування кредитними коштами нараховуються у розмірі 3,9% на місяць. При цьому, у позовній заяві позивач зазначає, що відповідачу встановлено процентну ставку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, Банком не підтверджено, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови та Тарифи, а не інші, що саме ці Умови та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів у розмірі 46,80 % щомісячно та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Враховуючи вищевикладене відповідач просила в задоволенні позову відмовити.

04.06.2021 представник позивача, ОСОБА_2 , надіслав до суду заперечення на відзив в якому зазначив, що відповідач в Анкеті -Заяві про приєднання до умов і правил надання банківських послуг в А-Банку, яка разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами складають кредитний договір № SAMABWFC4 підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитися зі змінами до них, викладеними на сайті банку, а значить ознайомилась з Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний договір є договором оферти. Наявна у відповідача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил. Також позивачем було надано довідку про видачу карти та довідку про встановлення /зміну кредитного ліміту .

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку від 25.07.2018, згідно якої підтвердила свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, становить між нею та Банком кредитний договір.

Згідно наданого банком розрахунку, розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 16.10.2020 становить 24832,38 грн, яка складається з наступного: 11986,97 грн - заборгованість за кредитом, 12845,41 грн. - заборгованість за процентами.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ( ч. 1 ст. 638 ЦК україни).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У даному випадку умови договору приєднання розроблені позивачем, АТ "А-Банк" тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 25.07.2018 року процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг і не повернув позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.07.2018 року, посилався на тарифи користування кредитною карткою "Універсальна" та Витяг з "Умов та правил надання банківських послуг у АТ "Акцент-Банк"", які розміщені на сайті: https://a-bank/com/ua/terms, як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://a-bank/com/ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг АТ "А-Банк", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду (постанова від 03.07.2019, справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19) визначено, що: « роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися позивачем в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.»

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та правил надання банківських послуг розміщені на сайті:https://a-bank/com/ua/terms, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25.07.2018 року шляхом підписання заяви-анкети.

Анкета-заява, підписана ОСОБА_1 , не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту .

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ "А-Банк" дотримав вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Також безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 25.07.2018 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 14-131цс19.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повній мірі АТ "А-Банк" не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої і не повернутої суми кредитних коштів.

Згідно наданих позивачем документів, відповідачу після підписання Анкети -Заяви було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт в розмірі 4000 грн.. У послідуючому кредитний ліміт було збільшено до 12 000 грн.

З виписки по рахунку ОСОБА_1 встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами (знімала та поповнювала рахунок) та всього було витрачено 13367,26 грн. Також відповідач за період з 25.07.2018 по 01.01.2019 здійснювала погашення заборгованості за кредитом та всього сплатила 4869,28 грн. Таким чином, сума фактично отриманих та не повернутих відповідачем коштів становить 8497,98 грн.

Враховуючи, вище викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, та стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 8497,98 грн, оскільки позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а в решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно зі ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанції позивач сплатив 2101 грн., його позовні вимоги задоволені на 34.22 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 719,30 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 625,1054, 1048, 1049, 1050,1052 ЦК України, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141 ч.1, 258, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позов Акціонерного товариства "Акцент -Банк"( 49074, м. Дніпро, вул. Батумська,11) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" заборгованість за кредитним договором №SAMABWFC4 від 25.07.2018 у розмірі 8497,98 (вісім тисяч чотириста дев`яносто сім грн. 98 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства "Акцент-Банк" 719,30 (сімсот дев`ятнадцять грн. 30 коп) грн. витрат зі сплати судового збору.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Вінницького апеляційного суду через Бершадський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя В. І. Губко