14.07.2021 Єдиний унікальний номер 205/1457/21
Провадження № 2-з/205/418/21
У Х В А Л А

про забезпечення позову

14 липня 2021 року суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору дарування недійсним,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа.

13 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, яка передана судді канцелярією суду 14 липня 2021 року.

В обґрунтування заяви зазначає, що спірна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_2 , який в той же день, коли став її власником, продав зазначено квартиру ОСОБА_3 , який в свою чергу уклав договір іпотеки із ОСОБА_4 . На теперішній час строк повернення позики настав, однак ОСОБА_3 взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу не виконав, а тому очевидно, що ОСОБА_4 буде звертатись за стягненням на іпотечне майно до ОСОБА_3 , після чого стане третім власником спірної квартири, та знаючи про наявність позову в суді, зможе відчужити спірну квартиру. Вважає, що вищевикладене може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, а тому просить винести ухвалу про забезпечення позовних вимог, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо вищезазначеного об`єкта нерухомого майна.

Учасники справи у судове засідання на час розгляду заяви про забезпечення позову у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України не викликалися.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 2 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Положеннями частини 10 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову суддя встановив, що між сторонами існує спір щодо нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Разом з тим, слід зазначити, що арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Згідно із п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, оскільки забезпечення позову у виді накладення арешту є занадто суворим і у разі його вжиття буде порушувати права теперішнього власника нерухомого майна, суддя дійшов висновку, що заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо спірного нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , буде цілком достатньо для запобігання наступного відчуження спірного майна та є співмірним заходом забезпечення з огляду на зміст заявлених вимог, у зв`язку із чим клопотання позивача підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору дарування недійсним задовольнити частково.

Заборонити особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було поставлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Т.П. Терещенко

.