Провадження №2/337/806/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

представника позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2021р. до суду надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000,00 грн., але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з лютого 2021 року та до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення аліментів на утримання доньки за минулий час з січня 2018 року в розмірі 148000,00 грн., який мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2014 року по січень 2018 року. Від шлюбних стосунків вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після припинення подружніх відносин проживає з позивачкою та знаходиться на її утримання та вихованні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість, оскільки здоровий, працездатний, має регулярний дохід, працює на посаді директора та отримує заробітну плату на декількох підприємствах: ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК МЕТАЛІНВЕСТ», ТОВ «Торнадо-08», ТОВ «ТВК «Профіль-Трейд», ТОВ «Торнадо-678», зокрема отримує на кожному місці роботи щонайменше мінімальну заробітну плату, інших утриманців немає, тому може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісяця починаючи з лютого 2021 року та до повноліття дитини. Крім того зазначає, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача з січня 2018 року, зверталась до нього з листами з проханням допомогти дитині фінансово, проте відповідач всіляко ухилявся від обов`язку щодо утримання неповнолітньої доньки, тому вважає, що відповідач має сплатити їй аліменти на утримання доньки за минулий період з січня 2018 року по січень 2021 року включно по 4000,00 грн. щомісячно, а в загальному розмірі 148000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.02.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання.

15.03.2021р. від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що дійсно з ОСОБА_3 проживали разом та вели шлюбні відносини. Під час спільного проживання у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка наразі проживає з матір`ю. Шлюбні відносини та спільне проживання між сторонами припиненні з січня 2018 року. З цього часу вони не проживають разом та не ведуть спільне господарство. Вважає, що сплата аліментів в розмірі 6000,00 грн. на місяць відповідає інтересам його малолітньої доньки. На його утриманні інші діти чи непрацездатні батьки не перебувають. Він має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, тобто має матеріальну та фінансову можливість утримувати доньку, від сплати аліментів у визначеному розмірі не відмовляється. Щодо сплати аліментів за минулий час, в цій частині також погоджується із заявленими вимогами позивачки в повному обсязі. Вказує, що в порядку ст.206 ЦПК України, визнає позов в повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково пояснив, що дійсно наразі він має можливість сплачувати позивачці аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , 2015 року народження, у заявленому розмірі 6000,00 грн. щомісячно, оскільки він отримує стабільний та достатній дохід, інших утриманців немає. Також визнав, що позивачка зверталась до нього з проханнями про надання матеріальної допомоги на утримання доньки, але на той час він не міг сплачувати аліменти, оскільки перебував в скрутному матеріальному положенні. Наразі він готовий виплатити позивачці аліменти на утримання доньки за минулий час за визначений нею період, а саме з січня 2018р. по січень 2021р. та у вказаному позивачкою розмірі 148000,00 грн. Він визнає позов свідомо та добровільно, задоволення позову не порушує прав інших осіб.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, які припинені у січні 2018 року. Оскільки вказаний факт не заперечується сторонами, тому він, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, в даному випадку не підлягає доказуванню.

Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після припинення відносин сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні та вихованні. Батьками дитини в свідоцтві про її народження записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно з копією листа від 20.01.2019р., позивачка ОСОБА_3 зверталась до відповідача ОСОБА_2 з проханням про надання ним матеріальної допомоги на утримання їхньої малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 є співзасновником та директором ТОВ «ТОРГІВЕЛЬНИЙ БУДИНОК МЕТАЛІНВЕСТ», ТОВ «ТВК «Профіль-Трейд», засновником та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Торнадо-08», ТОВ «Торнадо-678».

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 2 ст.141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з ч.2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2, ч.3 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З`ясувавши повно та всебічно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, проаналізувавши викладені норми законодавства, суд прийшов до висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним. Способи виконання такого обов`язку повинні визначатись за спільною домовленістю між батьками. За відсутності такої домовленості, той з них, з ким проживає дитина, вправі звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

При цьому, за змістом вимог ст.181,184 СК України право вибору способу стягнення аліментів - у частці від заробітку або в твердій грошовій сумі належить одержувачу аліментів, тобто позивачу. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

В даному випадку обставини справи однозначно свідчать, що між сторонами не було досягнуто домовленості щодо утримання їх неповнолітньої доньки, у зв`язку з чим позивачка звернулась до суду з цим позовом, визначивши спосіб стягнення аліментів в твердій грошовій сумі.

Визначаючи конкретний розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд відповідно до ст.182 СК України, враховує вік дитини, якій виповнилось 5 років, те, що малолітня дитина достатньо матеріально не забезпечена, а також стан здоров`я і матеріальне становище відповідача, який працездатного віку, повідомив про наявність офіційного працевлаштування, відсутність інших утриманців та про можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі.

Беручи до уваги, що аліменти за своїм характером та суттю це кошти, що забезпечують нормальні повсякденні матеріальні умови життя дитини, обидва батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму на дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, з урахуванням сукупності усіх вищевказаних обставин, суд вважає необхідним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісячно.

Як вже зазначалось, визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, регулюється ст. 182, 184 СК України, які передбачають, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», а вимога позивачки про визначення розміру аліментів у сумі 6000,00 грн. і одночасне зазначення, що такий розмір має бути не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є зайвою.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання неповнолітноі доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн. щомісячно від дня пред`явлення позову, тобто 15.02.2021р., з подальшою щорічною індексацією відповідно до закону.

Такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, дотримання її права на забезпечення матеріальних потреб, не поставить в скрутне матеріальне становище відповідача.

При цьому суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 позов визнав і таке визнання не суперечить закону, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси.

Крім того, як встановлено судом та визнається сторонами, після припинення фактичних шлюбних відносин сторін, позивачка у січні 2019 року зверталася до відповідача з листом про надання ним добровільно матеріальної допомоги на утримання їхньої малолітньої дитини, у зв`язку з чим судом встановлені обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення аліментів за минулий час.

Водночас суд приймає визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки за минулий період з січня 2018р. по січень 2021 року по 4000,00 грн. щомісячно і в загальній сумі 148000 грн., оскільки в ході судового розгляду судом не встановлено, що таке визнання суперечить закону, порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси, що є перешкодою для ухвалення рішення про задоволення позову в цій частині. Тому, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулий період обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1480,00 грн.

Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Повний текст рішення виготовлено 19.03.2021 р.

Керуючись ст.141, 180-184, 185, 191 СК України, 15, 16 ЦК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 15.02.2021 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за минулий час за період з 01.01.2018р. по 31.01.2021р. в загальній сумі 148 000 (сто сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок.

В інший частині вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1480 грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В. Сидорова