Провадження № 22-з/4808/56/21
Провадження № 22-з/4808/59/21
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В.В.
Суддя-доповідач Бойчук
У Х В А Л А

09 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Бойчука І.В.,

суддів Фединяка В.Д., Девляшевського В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяви представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» адвоката Легіня Романа Орестовича та представника ОСОБА_1 адвоката Тугая Івана Михайловича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» адвоката Легіня Романа Орестовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2021 року під головуванням судді Тринчука В.В. у м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2021 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до АТ «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з АТ «Прикарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_1 354 030,22 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 1 500,00 грн на відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою вартості експертного дослідження, 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 14 000,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу та 5 810,30 грн копійок судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 червня 2021 року частково задоволено апеляційну скаргу представника ПрАТ «Прикарпаттяобленерго».

Рішення Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2021 року змінено в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та в частині розподілу між сторонами судових витрат.

Стягнуто з ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_1 254 030,22 грн на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» на користь ОСОБА_1 10 534,91 грн у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді першої інстанції та 2 448 грн судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Здійснено розподіл судових витрат.

29 червня 2021 року представником ПрАТ «Прикарпаттяобленерго» подано заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

01 липня 2021 року представником ОСОБА_1 подано заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції.

Ухвалами Івано-Франківського апеляційного суду від 30 червня 2021 року та від 06 липня 2021 року заяви призначено до розгляду без виклику учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяв представників сторін та в прийнятті додаткового рішення з таких підстав.

Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2019 року в справі № 464/944/17 (провадження № 61-4050св19) зроблено висновок по застосуванню ст. 270 ЦПК України і зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено судом лише після прийняття рішення по суті спору та за наявності перелічених у ч. 1 ст. 270 ЦПК України підстав.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 роз`яснено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Згідно ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частинами 1, 2 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до п.п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд у постанові від 24 червня 2021 року вирішив питання про розподіл судових витрат (судового збору), понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції не здійснювався, оскільки ОСОБА_1 , АТ «Прикарпаттяобленерго» та їх представники не надали відповідних доказів понесення таких витрат (детальний обсяг виконаних робіт (наданих послуг), їх необхідність, співмірність з урахуванням складності справи, обсягу виконаних робіт та ціни позову).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону № 5076-VI).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 та АТ «Прикарпаттяобленерго» до закінчення судових дебатів у справі не зробили відповідну заяву про понесення витрат на професійну правничу допомогу та про те, що докази, якими підтверджується розмір таких витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, буде подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а всупереч вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України звернулися із такими заявами після прийняття постанови у цій справі.

Крім того, представник ОСОБА_1 адвокат Тугай І.М. подав як доказ, яким підтверджується розмір витрат, які позивач сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, підписаний сторонами 16.05.2021 додаток до договору про надання правової допомоги № 35/12 від 30.10.2020. Такий доказ існував до прийняття постанови у цій справі, однак під час розгляду судом апеляційної скарги адвокатом не наданий та судом не досліджувався.

На підставі наведеного, підстав для прийняття додаткового рішення немає, тому в задоволенні заяв необхідно відмовити.

Керуючись ст. 141, 260, 261, 270, 381, 382, 389-391 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Прикарпаттяобленерго» та ОСОБА_1 у задоволенні заяв про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Прикарпаттяобленерго» адвоката Легіня Романа Орестовича на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 березня 2021 року.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її підписання, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 09 липня 2021 року.

Суддя-доповідач: І.В. Бойчук

Судді: В.Д. Фединяк

В.А. Девляшевський