РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2021 року

м. Рівне

Справа № 569/14864/20

Провадження № 22-ц/4815/893/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Провідна»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2021 року, ухвалене в складі судді Гордійчук І.О., у справі № 569/14864/20,

в с т а н о в и в :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 до Страховї компанії «Провідна» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування.

Позов обґрунтований тим, що 14 квітня 2017 року між нею та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0683540/1809/17 транспортного засобу Ауді А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Восени 2017 року сталась страхова подія з пошкодження лакофарбового покриття лівої частини заднього бампера забезпеченого транспортного засобу, страхове відшкодування за якою виплачено 22.11.2017 року в розмірі 14134, 98 грн. 13.03.2018 року мала місце друга страхова подія за участю застрахованого транспортного засобу, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом. Відповідачем визнано дану подію страховим випадком та здійснено страхове відшкодування на загальну суму 831589,79 грн. Вважає, що відповідачем безпідставно, в порушення умов договору не доплачено 254275,21 грн. страхового відшкодування, оскільки п. 8 договору страхування передбачена страхова сума у розмірі 1100000 грн. Окрім того зазначає, що внаслідок неповної виплати страхового відшкодування позивачу їй завдана моральна шкода, розмір якої визначений 120300 гривень.

Просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Провідна» про стягнення не виплаченого страхового відшкодування відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що підписавши договір страхування, ОСОБА_1 , як страхувальник підтвердила свою обізнаність щодо змісту умов страхування і дала згоду на їх застосування, зокрема щодо порядку визначення розміру збитку та страхового відшкодування, які в силу ст. 628 ЦК України є обов`язковими для сторін договору страхування. Позивач скріпивши договір страхування своїм підписом погодилась, що визначення розміру збитків та порядок сплати страхового відшкодування при викраденні застрахованого ТЗ буде визначатися страховиком на підставі пункту 41.1.10., 41.10.1., 41.11.1., 41.11.2., 41.13 договору страхування.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Зазначає, що звіт про оцінку ринкової вартості транспортного засобу № 02-О/08/18 від 17.08.2018 року позивачем не визнається, оскільки відповідно до умов договору у разі настання страхового випадку розмір страхового відшкодування здійснюється без врахування фізичного зносу ТЗ за період дії договору (п. 15.2 договору).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи останньої просить рішення суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам судове рішення відповідає.

Установлено, що 14 квітня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «Провідна» та ОСОБА_1 відповідно до заяви ОСОБА_1 про страхування, укладено договір №06/0683540/1809/17 добровільного комплексного авто страхування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0683540/1809/17 транспортного засобу АUDI А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі - Договір).

Відповідно до розділу 25 Договору страхування строк дії договору становить 12 місяців: з 00год.00хв.15.04.2017 року по 24 год. 00 хв. 14.04.2018 року.

Як вбачається Договору страхування, розділом 23 передбачений загальний страховий платіж, який становить 64427 гривень та сплачений позивачем в повному обсязі.

Відповідно до розділу 8 Договору страхування страхова сума є агрегатною, ліміт відповідальності страховика становить 1 100 000 гривень.

Позивачем ОСОБА_1 серед страхових ризиків обрано варіант А1 (повне КАСКО), що передбачає, зокрема ризик «Викрадення».

Відповідно до п. 38.2, 38.2.5 Договору залежно від обраного Страхувальником та передбаченого у п.6 цього Договору варіанту страховими ризиками є, зокрема незаконне заволодіння застрахованим транспортним засобом з будь-якою метою (викрадення або спроба викрадення застрахованого ТЗ до ДО, встановленого на ньому) (ризик «Викрадення»).

У п.38.10.1 договору надано визначення агрегатної страхової суми як такої, що у разі настання страхового випадку та виплати страхового відшкодування ліміт зобов`язань страховика (максимальний розмір страхового відшкодування), який на момент укладення договору дорівнює відповідній страховій сумі і зменшується на розмір виплаченого відшкодування. Страхова сума встановлюється в межах дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати страхової суми для застрахованого транспортного засобу (п.38.11).

Згідно із п.41.11. договору страхування, виплата страхового відшкодування при незаконному заволодінні (викраденні) застрахованого ТЗ здійснюється у такій спосіб: -перша частина 30 (тридцять)% суми розрахованого страхового відшкодування сплачується протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів після підписання страхового акта, згідно з п.34.3.1. договору (п.41.11,1. договору страхування); - друга частина - 70 (сімдесят)% суми розрахованого страхового відшкодування сплачується протягом 10 (десяти) робочих днів після надання страхувальником копії постанови про закриття кримінального провадження або копії постанови про зупинення досудового розслідування, або копії вироку суду , але в будь-якому разі не пізніше ніж через 6 (шість) календарних місяців після підписання страхового акта відповідно до п.34.3.1. Договору. При цьому страхувальник зобов`язаний до виплати другої частини страхового відшкодування на вимогу страховика укласти на користь страховика договір про відмову від права власності на викрадений застрахований ТЗ та оформити довіреність для розпорядження ТЗ.

Відповідно до п.41.13. договору страхування, із розміру страхового відшкодування, обчисленого відповідно до пп.41.10 та 41.12 договору вираховуються:

а) загальна суми страхових відшкодувань, виплачених раніше щодо такого ТЗ

(крім випадків, коли у п,8. договору передбачена неагрегатна страхова сума (ліміт зобов`язань страховика);

б) франшизи;

в) суми зменшення розміру страхового відшкодування у передбачених цим договором випадках, зокрема, але не обмежуючись пп.34.5, 41.19 договору.

Відповідно до п.34.1. договору страхування, страхове відшкодування (страхова виплата) підлягає виплаті після повного встановлення обставин, причин та розмірів завданих збитків (заподіяної шкоди) внаслідок настання страхового випадку на підставі письмової заяви одержувача страхового відшкодування (виплати) та страхового акта, складеного Страховиком.

За умовами п. 31.3.1. договору страхування передбачено право страховика здійснювати огляд ТЗ Страхувальника та замовляти проведення експертного дослідження (висновку спеціаліста) під час строку дії Договору, після настання події, що має ознаки страхового випадку, з`ясовувати причини, обставини страхового випадку та вартість відновлювального ремонту, перевіряти достовірність інформації, наданої страхувальником, проводити виплату страхового відшкодування за результатами проведеного експертного дослідження у випадках, передбачених договором.

Відносини в сфері страхування врегульовано Цивільним Кодексом України (глава 67 «Страхування») та Законами України, серед яких базовим є Закон України «Про страхування».

Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, і також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626, частини першої статті 627 та частини першої статті 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 979 ЦК України визначено правову природу договору страхування як договору, за яким страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно зі статтею 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини на підставі договору з добровільного страхування. За умовами договору страхування від 14 квітня 2017 року були застраховані майнові інтересипозивача, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем АUDI А6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

13 березня 2018 року сталося незаконне заволодіння транспортним засобом, яке становить другий страховий випадок, що визначається сторонами у справі.

Згідно звіту про оцінку ринкової вартості транспортного засобу №02-о/08/18 від 17 серпня 2018 року, що здійснений ФОП ОСОБА_2 ринкова вартість застрахованого ТЗ, станом на дату оцінки (14 квітня 2017 року) становить 845 724,77 гривень.

ПрАТ «СК «Провідна» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 у розмірі 831 589,79 грн., що відповідає різниці між ринковою вартістю застрахованого транспортного засобу на момент укладання Договору (845 724,77 грн.), зменшеною на суму страхових відшкодувань, виплаченої раніше по події від 01.05.2017 року (14 134,98 грн.). При цьому, розмір фізичного зносу застрахованого ТЗ за період дії договору страховиком не розраховувався та не вираховувався із зазначеної вище, виплаченої суми страхового відшкодування.

Факт виплати позивачу відповідачем суми страхового відшкодування у розмірі 831589,79 грн. підтверджується платіжними дорученнями №0046985 від 22 жовтня 2018 року, №030635 від 15 серпня 2019 року.

Проте, позивач не погоджується з визначеною сумою відшкодування.

Разом з тим, укладаючи договір страхування з відповідачем, позивач погодив, зокрема, наступні умови:

При укладені договору ОСОБА_1 у програмі «Нові можливості КАСКО» обрала можливість 2 де у п.15.2. договору зазначено «так», відтак у відповідності до п.41.10., п.41.11 договору страхування, розмір страхового відшкодування за викрадений застрахований ТЗ дорівнює: якщо у Програмі «Нові можливості КАСКО» обрана можливість 2 та у п.15.2. договору зазначено «так» - розміру дійсної вартості застрахованного ТЗ на момент укладення Договору (але не більше страхової суми, встановленої для застрахованого ТЗ), за вирахуванням сум, зазначених у п.41.13. Договору.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач вказує, і судом не встановлено порушення відповідачем взятих на себе договірних зобов`язань.

За наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» належним чином та в повному обсязі з дотриманням всіх умов Договору страхування, виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 831 589,79 гривень, у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки вимога про стягнення моральної шкоди є похідною від вимоги про стягнення страхового відшкодування, вона теж не підлягає задоволенню.

Доводи скаржника про те, що нею не визнається звіт про оцінку ринкової вартості транспортного засобу № 02-О/08/18 від 17.08.2018 року не заслуговують на увагу, оскільки останній замовлений страховою компанією згідно з приписами п. 31.3.1 договору страхування і згоди та/або визнання позивача не потребує.

З урахуванням того, що наведені в апеляційній скарзі доводи аналогічні доводам позовної заяви та були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який належним чином перевірив їх та обґрунтовано спростував, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 01 квітня 2021 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 липня 2021року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.