Апеляційне провадження № 22-ц/824/2501/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року м. Київ

Унікальний номер 752/11189/20

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Шахової О.В.,суддів Вербової І.М., Андрієнко А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузнецової В.В.,

учасники справи:

заявник - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко Сергій Олексійович

боржник - ОСОБА_1

стягувачі (заінтересовані особи): ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання у м. Києві,в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 4 вересня 2020 року, постановлену в приміщенні районного суду під головуванням судді Мазур Ю.Ю.,-

В С Т А Н О В И В :

В червні 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. (далі виконавець) звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, яке обґрунтовув тим, що з 25.11.201 року на його виконанні перебуває зведене виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчих листів Вишгородського районного суду Київської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу, а саме: № 363/2630/18 від 18.11.2019 року на користь ОСОБА_2 721 431,77 грн.; № 756/6373/18 від 10.02.2019р. про стягнення на користь ОСОБА_3 219 637,93 грн.; № 756/6373/18 про стягнення на користь ОСОБА_3 4 268,45 грн. та виконавчий лист № 756/6373/18 про стягнення на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 171966. 88 грн.

В поданні виконавець зазначає, що боржник ухиляться від належного виконання судових рішень, на неодноразові виклики приватного виконавця не з`являється, жодних пояснень щодо причин невиконання рішень суду чи інформації стосовно належного йому майна, на яке можливо звернути стягнення , боржник не надає, в той час як останньому відомо про наявність відкритих виконавчих проваджень відносно нього. За повідомленням державної міграційної служби України ОСОБА_1 має паспорт для виїзду за кордон,і за повідомленням Головного центу обробки інформації Державної прикордонної служби України,перетинав державний кордон України.

Посилаючись на зазначені обставини та з підстав п.19 ч.3 ст. 18 ЗУ " Про виконавче провадження" п.5 ч.1 ст. 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", виконавець просив обмежити ОСОБА_1 тимчасово у виїзді за межі України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 4 вересня 2020 року подання виконавця задоволено та до виконання зобов`язань за виконавчими листами Вишгородського районного суду № 363/26320/18 від 18.10.19 та №756/6373/18 від 10.12.19, обмежено ОСОБА_1 тимчасово у праві виїзду за межі України, без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон України.

З такою ухвалою суду боржник ОСОБА_1 не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову виконавцю в задоволені подання про тимчасове обмеження його в праві виїзду за межі України.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що справу розглянуто у його відсутності і про розгляд справи суд не повідомив його належно. Розглянувши справу у його відсутності, суд не повно з`ясував обставини та не врахував факт перерахування ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 137 853 грн. і ОСОБА_3 - 46 550 грн. від продажу належних йому на праві власності двох земельних ділянок.

Виконавець не довів, а суд не встановив свідомого ухилення ним від виконання рішень суду, оскільки 09.06.2020 року він був у виконавця та знайомився з матеріалами виконавчого провадження.

Боржник також посилається на те, що на теперішній час в провадженні Верховного Суду перебувають на розгляді його касаційні скарги щодо оскарження рішень судів,по яким відкрито виконавчі провадження.

Відповідно до ст.360 ЦПК України, представник стягувача ОСОБА_4 - адвокат Лев Р.В. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,в якому посилається на те, що загальна заборгованість ОСОБА_1 складає 1 117 305,03 грн. і станом на травень 2020 року майно боржника ОСОБА_1 реалізовано в примусовому порядку лише на загальну суму 235 790 грн. Іншого стягнення та/або добровільної сплати ОСОБА_1 боргу з часу відкриття виконавчого провадження - 25.11.2019 року не було і останній ухиляється від виконання зобов`язань, не з`являється на виклики виконавця, не повідомляє про свої реальні доходи. За інформацією з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 19.11.2020 року відносно ОСОБА_1 відкрито 17 виконавчих проваджень.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутності, представник ОСОБА_4 зазначає, що згідно ч.4 ст. 441 ЦПК подання про тимчасове обмеження фізичної особі у праві виїзду за межі України, суд розглядає негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Під час розгляду подання приватного виконавця в суді першої інстанції справа відкладалась двічі, ОСОБА_1 знайомився з матеріалами справи, надав письмові пояснення,що свідчить про те, що йому було достеменно відомо про розгляд справи,але двічі в судові засідання він не з`являвся.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції боржник ОСОБА_1 просив його апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належно, проте про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі рішення, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. З ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Частинами 1-4ст.441 ЦПК України, визначено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно п. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця: розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в'їзду - виїзду осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань: виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Правильне застосування судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питання тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина та має на меті сприяти ефективному, своєчасному і законному примусовому виконанню рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст.441 ЦПК України, та за поданням державного виконавця на підставі ст. 18 Закону України « Про виконавче провадження» ( 02 червня 2016 року № 1404 -У111) у зв`язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Оскільки, відповідно до ст. 441 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом.

Мотивування судового рішення про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів не відповідає вимогам законодавства .

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Задовольняючи подання виконавця, суд першої інстанції, встановивши приведені обставини виходив з того, що виконавцем вживалися всі необхідні заходи з виконання виконавчого листів № 363/2630/18 та 756/6373/18.

Суд вважав, що ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язаньсудовими рішеннями у виконавчому провадженні свідчить про невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», з якою передбачено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця: надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Лисенко С.О. знаходиться зведене виконавче провадження, до складу якого входять виконавче провадження № 60707581 щодо примусового виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області №363/2630/18 від 18.11.2019, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 721 431,77 грн; виконавче провадження № 60922497 щодо примусового виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області №756/6373/18 від 10.12.2019, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 219 637,93 грн; виконавче провадження № 60925406 щодо примусового виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області № 756/6373/18 від 10.12.2019, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 4 268,45 грн; виконавче провадження № 60922891 щодо примусового виконання виконавчого листа Вишгородського районного суду Київської області № 756/6373/18 від 10.12.2019, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 171966,88 грн.

25.11.19 приватним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 60707581 та направлена сторонам до виконання та відома. Дану постанову було направлено боржнику на фактичну адресу проживання зазначену у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 .

20.12.19 приватним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 60922497, № 60925406, № 60922891 та направлена сторонам до виконання та відома. 25.11.2019 приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

За повідомленням Пенсійного Фонду України боржник пенсію не отримує, а за повідомленням Пенсійного фонду осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно- правовими договорами боржник отримує дохід в Адвокатському бюро «Юридична компанія «Шаповалов та партнери», у зв`язку з чим 27.11.2019 та 23.12.2019 за виконавчими провадженнями № 60707581, № 60922497, № С60925406. № 60922891 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, копії яких направлено на виконання до місця роботи боржнику.

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України у боржника відкриті рахунки в банківських установах, проте відмітки коштів на платіжних вимогах приватного виконавця, на які можна звернути стягнення, відсутні.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань у боржника наявні корпоративні права, тому 10.02.2020 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою арештовано частки статутних капіталів відповідних юридичних осіб.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру боржнику на праві власності автотранспортні засоби не належать, з відповіді Держспоживслужби за боржником сільськогосподарської техніки також не зареєстровано.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржнику на праві власності належать: земельна ділянка, кадастровий номер :07:271:0264 площею 0,12 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київської обл.. Вишгородський район, селищна рада Димерська та земельна ділянка кадастровий номер :07:271:0609 площею 0,12 га, цільове призначення для колективного садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ) та 1/6 частина квартир АДРЕСА_1 . 04.02.2020 виконавцем складено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. 06.02.2020 виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. 12.02.2020 до ДП «СЕТАМ» направлено заявки на реалізацію арештованого майна. 09.04.2020 приватним виконавцем Лисенко С.О. у зв`язку з зупиненням діяльності, відповідно до наказу Міністерства юстиції України, передані виконавчі провадження № 60707581, 0922497, 60925406, 60922891 до приватного виконавця Хоменко В.В., останнім було прийняті зазначені виконавчі провадження, про що винесено відповідні постанови.

Згідно протоколу № 471576 від 10.03.2020 відбулись електронні торги з реалізації арештованого майна, а саме: земельна ділянка кадастровий номер :07:271:0609 площею 0,12 га, цільове призначення для колективного садівництва, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ).

На депозитний рахунок виконавця від продажу земельної ділянки надійшли кошти у розмірі 89 240,00 грн.

14.04.2020 виконавцем видано акт про проведені електронні торги та винесено постанову про зняття арешту з майна боржника, якою знято арешт з земельної ділянки кадастровий номер 221855300:07:271:0609.

27.04.2020 приватним виконавцем Хоменко В.В. у зв`язку з поновленням діяльності, відповідно до наказу Міністерства юстиції України, передані виконавчі провадження № 60707581, 60922497, 60925406, 60922891 до приватного виконавця Лисенко С.О., останнім 05.05.2020 були прийняті зазначені виконавчі провадження, про що винесені відповідні постанови.

Згідно протоколу № 476332 від 22.04.2020 відбулись електронні торги з реалізації арештованого майна, а саме: кадастровий номер :07:271:0264 площею 0,12 га, цільове призначення для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київської обл., Вишгородський район, селищна рада Димерська.

На депозитний рахунок виконавця відпродажу землі поступили кошти у розмірі 46 550,00 грн.

06.05.2020 виконавцем видано акт про проведені електронні торги та винесено постанову про зняття арешту з майна боржника, якою знято арешт з земельної ділянки кадастровий номер 221855300:07:271:0264.

12.02.2020 приватним виконавцем здійснено вихід за місцем реєстрації діяльності: АДРЕСА_3 , але боржника не знайдено, встановлено, що останній за цією адресою не являється. 04.03.2020 здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , але провести виконавчі дії не виявилось можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, про що складені відповідні акти виконавця.

Згідно відповіді Державної міграційної служби України боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 08.01.2018 органом видачі 3201 зі строком дії до 08.01.2018 та другим діючим паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданим 11.09.2017 органом видачі 3202.

Як вбачається з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України боржник перетинає державний кордон України.

Вказані обставини, встановлені судом першої інстанції, дають підстави стверджувати, що боржник перетинає державний кордон, чим ускладнює виконання рішення суду та прямо порушує вимоги п.1 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також судом встановлено, відповідно до інформації в автоматизованій системі наявні інші виконавчі провадження, в яких ОСОБА_1 являється боржником.

Станом на момент звернення із поданням, боржником рішення суду не виконано, борг не сплачено, декларацію про доходи та майно боржником не надано.

Указані обставини боржником в апеляційній скарзі не спростовані та свідчать про переховування боржником майна, на яке можливо звернути стягнення для виконання вимог виконавчих документів. Указані дії також свідчать, що боржником вчиняються дії, що перешкоджають виконанню рішень суду. Зокрема вчиняються дії що спричиняють тривале виконання, яке пов`язане з виявленням майна боржника. Судом встановлено, що ОСОБА_1 на теперішній час не виконав рішення Вишгородського районного суду Київської області 363/2630/18 від 18.11.2019 та Вишгородського районного суду Київської області № 756/6373/18 від 10.12.2019, виконавче провадження не закінчено. Боржнику відомо про наявність виконавчого провадження, про що свідчить адвокатський запит від 06.05.2020 (т.2 ас.12-13).

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що з часу відкриття виконавчого провадження боржник не з`являється до державної виконавчої служби, не цікавиться станом заборгованості та будь-яких дій направлених на її погашення не вчиняє.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством заходів примусового виконання рішення, однак останнє не виконано, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про день, час та місце розгляду справи не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки як вбачається з матеріалів справи, боржнику ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи, що підтверджується наявністю клопотань, поданих в межах вказаної справи.

До того ж в самі апеляційній скарзі боржник вказує, що з 02.07.2020 року він був обізнаний про наявність подання приватного виконавця про обмеження його у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, в той час як остаточне судове рішення судом постановлено лише у вересні 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів, які б свідчили про факт умисного ухилення боржника у виконавчому провадженні не знайшли своє підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, враховуючи те, що боржник не здійснює дії, направлені на виконання рішення суду протягом року.

У справі «Soering vs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Також колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України є дієвою юридичною санкцією, яка в такому випадку зумовить пришвидшення виконання рішення суду.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А НО В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 4 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 березня 2021 року.

Головуючий

Судді: