Справа № 953/9016/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня 2021 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря - Ткаленко К.О.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, -
09 червня 2020р. ОСОБА_1 звернувся Київського районного суду м. Харкова з позовом до Управління Служби Безпеки України в Харківській області (далі: УСБУ), в якій просив визнати неправомірною відмову УСБУ направлення клопотання до виконкому Харківської міської ради (далі: ХМР) про вивід кв. АДРЕСА_1 з числа службового житла; зобов`язання УСБУ направити до виконкому ХМР клопотання про виведення кв. АДРЕСА_1 з числа службового житла та надання її для постійного проживання позивачу та його дочці ОСОБА_2 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на проходження військової служби в УСБУ з грудня 1996р. по жовтень 2018р. (календарна вислуга років складає 21р. 8 міс. 7 дн., загальна вислуга років 31р. 10 міс. 14 дн.). Зі служби в УСБУ звільнився за станом здоров`я, є ветераном військової служби. Рішенням Московського РВК №255/13 від 07.09.1999р. кв. АДРЕСА_1 включена до числа службових житлових приміщень УСБУ. 16.05.2000р. на підставі рішення виконкому Київської районної ради м. Харкова №120-3 родині ОСОБА_1 у складі 3 осіб виданий ордер №65/00 на вищевказану двокімнатну квартиру житловою площею 29,69 кв.м. На черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов не перебував. У вищевказаній квартирі мешкає разом з дочкою ОСОБА_2 , іншого житла не має. 17.04.2020р. звернувся із клопотанням до Голови СБУ про розгляд питання щодо виведення вищевказаної квартири з числа службових з подальшою її передачею на баланс органам місцевого самоврядування м. Харкова, з метою приватизації вказаного житла. У відповіді №70/4-Ж-402/316 від 14.05.2020 відповідач вказав на відсутність правових підстав виключення квартири з числа службових. Вважає, що вказаною відмовою відповідач порушив його та дочки ОСОБА_2 право на житло, що є підставою звернення з позовом до суду.
09.07.2020 ухвалою Київського районного суду м. Харкова загальне позовне провадження у справі відкрите (т.1 а.с.48).
31.08.2020 представник відповідача подав відзив, у якому проти задоволення позову заперечував. Вказав, що жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Те, що ОСОБА_1 після звільнення з військової служби продовжує проживати в квартирі, наданій йому, як службова, не є підставою для прийняття рішення УСБУ та направлення до виконкому ХМР клопотання про виключення зазначеної квартири з числа службових для надання в постійне користування позивачу. Обов`язковою умовою забезпечення військовослужбовця житлом для постійного проживання є перебування на квартирній черзі. Натомість ОСОБА_1 на черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов в УСБУ не перебував. Відповідно, виведення квартири з числа службового житла призведе до порушення норм житлового законодавства. В УСБУ потреба у використанні вищевказаного службового житла не відпала. До того ж сім`я позивача забезпечена іншим, окрім службового, житлом, а саме: у власності дружини ОСОБА_3 знаходяться частина квартири загальною площею 40,6 м2, частина жилого будинку загальною площею 121м2, а також дві земельні ділянки, що вбачається з декларації ОСОБА_1 за 2018р. За вищевказаних обставин відмова УСБУ в направленні до виконкому ХМР клопотання про виведення спірної квартири з числа службового житла є правомірною (т.1 а.с.63-68).
02.09.2021 позивач подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що у 2000р., при виникненні забезпечення його родини житлом, керівництво УСБУ запропонувало постановку на квартирний облік для отримання постійного житла протягом 1-2 років або негайне отримання службового житла з числа наявних на той час двокімнатних службових квартир. За наявності малолітньої дочки, ним обраний шлях негайного отримання службового житла. Нормативно-правові акти, що діяли на момент видачі ордеру на службову квартиру не передбачали надання службового житла виключно особам, що перебували на квартирному обліку. За положеннями ст. 125 ЖК УРС, з грудня 2006р., коли він прослужив в СБУ 10 років, його сім`я фактично отримала безстрокове право користування спірною двокімнатною квартирою. Відповідач відмовляється визнати його та членів його сім`ї особами, які потребують поліпшення житлових умов, що, в свою чергу, є підставою незнаходження на квартирній черзі (т.1 а.с.102-106).
14.09.2021 представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, де зазначила, що жилі приміщення для постійного проживання надаються виключно громадянам, які перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Рішення житлово-побутової комісії про визнання ОСОБА_1 таким, що потребує поліпшення житлових умов, відсутнє. Вислуга років на військовій службі є лише однією з умов, яка у сукупності із іншими, є підставою отримання військовослужбовцем житла у постійне користування. Військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку та виключно у порядку черговості. Проживання в службових житлових приміщення осіб, звільнених з військової служби в запас або відставку, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Житлове приміщення виключається з числа службового лише у разі, якщо відпала потреба в його використанні або якщо у встановленому порядку його виключено із числа службових приміщень. Жодна з цих дій відповідачем не проводилась. Виключення квартири з числа службового з одночасним наданням її в постійне користування можливе лише у випадку потреби в поліпшенні житлових умов, що підтверджується перебуванням військовослужбовця на квартирній черзі. До моменту отримання службової квартири позивач був зареєстрований у трикімнатній кв. АДРЕСА_2 , а його дружина - у трикімнатній кв. АДРЕСА_3 . Відповідно на час надання службового житла сім`я ОСОБА_1 була забезпечена житловою площею, а тому підстав постановки позивача на квартирний облік не було. На теперішній час у спірній квартирі зареєстровані позивач та його дочка, а дружина позивача володіє на праві власності квартирою та будинком. Відповідно, підстави визнання позивача особою, яка потребує поліпшення житлових умов відсутні (т.1 а.с.86-90).
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши учасників процесу, суд доходить наступного:
Відповідно ч.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст. 42 ЖК УРСР, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Положеннями ст. 43 ЖК УРСР передбачено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.
Згідно п. 37 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених 11.12.1984 р. Постановою Ради Міністрів УРСР, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на квартирному обліку, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, Житловим кодексом УРСР, цими Правилами та іншими актами законодавства Української РСР, а також випадків надання жилих приміщень за рішенням Ради Міністрів СРСР і Ради Міністрів УРСР.
Відповідно до п.6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37 «Про службові жилі приміщення» (далі: Положення), жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Аналогічне положення також наведене у п. 11 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 №1081 (далі: Порядок).
Також відповідно п.7, п.11 Порядку військовослужбовці та члени їх сімей забезпечуються службовими житловими приміщеннями за відсутності в них житла для постійного проживання в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.
Вищевказаний Порядок також визначає правила обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання.
Так, згідно п. 22, п. 23 Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах. Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).
Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, що встановлено п.24, п. 31 Порядку.
Також положення 32 Порядку передбачено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 23.12.1996 р. до 04.10.2018 проходив військову службу в органах СБУ; на підставі наказу №1220-ос від 22.09.2018 звільнений з військової служби в запас; календарна вислуга років складає 12рік 8 міс. 07 днів, загальна 31 рік 10 міс. 14 днів, що підтверджується довідкою №70/12-Ж-484/316 від 03.06.2020 (т.1 а.с.11).
Позивач є ветераном військової служби, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 від 18.10.2018 (т.1 а.с.9).
До 16.05.2000р. позивач мешкав у трикімнатній квартири АДРЕСА_2 , а його дружина ОСОБА_5 - у трикімнатній квартирі АДРЕСА_4 .
23.06.1993 на підставі свідоцтва про право власності на житло позивач ОСОБА_1 , його батько ОСОБА_6 , матір ОСОБА_7 сестра ОСОБА_1 набули право спільної часткової власності на кв. АДРЕСА_2 в рівних частках (т.1 а.с.155-156).
Також, ІНФОРМАЦІЯ_1 після смерті батька позивача ОСОБА_6 у зв`язку з прийняттям спадщини позивач ОСОБА_8 став власником 1/3 частки вищевказаної квартири (т.1 а.с.157-158).
Згідно договору дарування від 11.12.1998р. до ОСОБА_7 перейшла 1/3 частина належної позивачу кв. АДРЕСА_2 (т.1 а.с.156).
За відчуження 1/3 частки кв. АДРЕСА_2 на користь матері ОСОБА_7 , позивач штучно погіршив власні житлові умови.
Таким чином, станом на час надання службового житла 16.05.2000р. позивач та члени його родини права постановки на квартирний облік не мали.
Рішенням Московського РВК №255/13 від 07.09.1999р. кв. АДРЕСА_1 включена до числа службових житлових приміщень УСБУ (т.1 а.с.220).

16.05.2000р. на підставі рішення виконкому Київської районної ради м. Харкова №120-3 родині ОСОБА_1 у складі 3 осіб виданий службовий ордер №65/00 на двокімнатну квартиру кв. АДРЕСА_1 (т.1 а.с.15).

Позивач та його дочка ОСОБА_2 з 24.01.2001р. зареєстровані за вищевказаною адресою (т.1 а.с.8;12).

Як вбачається з довідки від 21.08.2020 позивач на квартирному обліку в УСБУ не перебуває; забезпечений службовим житловим житлом за адресою: АДРЕСА_5 (т.1 а.с.70).

Втім, вирішення питання наявності у позивача права постановки на квартирний облік, як особи, що потребує поліпшення житлових умов, перевірка усіх необхідних для цього документів, його черговість на такому обліку є компетенцією саме житлової комісії УСБУ в Харківській області.

Доказів звернення з рапортом про зарахування на квартирний облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, в період несення служби, через п`ять років з моменту штучного погіршення власних житлових умов, - з 2004 р. і до звільнення у жовтні 2018р., як і причин, що заважали цьому, позивач не надав.

Неподання позивачем рапорту про зарахування на квартирний облік підтверджена також відповіддю УСБУ від 18.12.2020 №70/24-К-1111/316 (т.1 а.с.197).

З 18.07.2015 позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_3 , яка є власницею 1/3 частки кв. АДРЕСА_6 часток будинків літ. «А-1», літ. «Б-і», літ. «Г-1» з надвірними будівлями по АДРЕСА_7 (т.1 а.с. 144-146, 173, 201-205).

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання в населеному пункті за місцем перебування їх на квартирному обліку, а виключення квартири із числа службових з одночасним наданням її в постійне користування особі можливе лише у випадку потреби в поліпшенні житлових умов, підтвердженим перебуванням військовослужбовця на черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Після звільнення, а саме 17.04.2020 ОСОБА_1 звернувся до голови СБУ із заявою про виведення кв. АДРЕСА_1 з числа службових з подальшою передачею на баланс органам місцевої влади м. Харкова з метою приватизації (т.1 а.с.16).

Вищевказане звернення направлено для розгляду до УСБУ в Харківській області. 14.05.2020 висновком №Ж-402 від 24.04.2020 за не перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, УСБУ в Харківській області встановило відсутність підстав виведення вищевказаної квартири з числа службового житла (т.1 а.с.18, 78).

Суд вважає вказану відмову законною та обґрунтованою, оскільки зняття з квартири статусу «службове житло» і надання ізольованого житлового приміщення для постійного проживання позивачу, який на квартирному обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов не перебуває, суперечить вищенаведеним положенням законодавства.

У УСБУ в Харківській області потреба у використанні житлового приміщення за адресою АДРЕСА_5 у якості службового не відпала, з числа житлових приміщень вищевказана квартира не виключена, відповідно, підстави виключення спірного житлового приміщення з числа службових відсутні.

З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позову не знайшли підтвердження під час судового розгляду, - підстави задоволення позову відсутні.

На підставі ч. 9, ч.10 ст. 158 ЦПК України, вжитий судом 12.01.2021 захід забезпечення позову у вигляді заборони УСБУ вчиняти будь-які заходи, спрямовані на виселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї з кв. АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується згідно ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.16 ЦК України, ст. 42 ЖК УРСР, Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених 11.12.1984 р. Постановою Ради Міністрів УРСР, Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 №37 «Про службові жилі приміщення», Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 81, 158, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Захід забезпечення позову - заборону Управлінню Служби безпеки України в Харківській області вчиняти будь-які заходи, спрямовані на виселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї з квартири АДРЕСА_1 , - скасувати.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Захід забезпечення позову зберігає свою дію до набрання рішенням законної сили.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Управління Служби безпеки України в Харківській, , адреса: м. Харків, вул. Мироносицька, 2.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 16.07.2021.

Суддя