Провадження № 2/761/638/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Колзаковій К.А.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідачки: ОСОБА_3 ,

представника третьої особи: Лисенка М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей і сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною; визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною; визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

В травні 2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом (а.с. 51-57 т.1) до відповідачки ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей і сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому просив суд:

- усунути перешкоди в спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити місце її проживання разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визначити наступну участь відповідачки у спілкуванні та вихованні з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: щосереди з 17:00 до 20:00 год., перші та другі вихідні місяці з 10:00 год. до 20:00 год. в м. Києві без присутності батька, а також в день народження відповідачки з 10:00 год. до 20:00 год.;

- стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в розмірі 22168,4 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 12 липня 2013р. він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який було розірвано за рішенням суду. В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_5 . Після розірвання шлюбу, спільна дитина сторін проживає разом з відповідачкою, та між сторонами виник спір щодо місця проживання спільної дитини сторін. Зі сторони позивача було надіслано ряд заяв до компетентних органів щодо неналежного виховання доньки зі сторони відповідачка, яка здійснює по відношенню до дитини фізичне та психологічне насильство, а також постійно перешкоджає у спілкуванні та вихованні позивачу спільної дитини, порушуючи систематично графік побачень позивача з дитиною, який було встановлено за рішенням суду.

На думку позивача така поведінка відповідачки викликана наявної в неї генетичного захворювання, яке впливає на її стан.

Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2019р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

27 листопада 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов, який було повернуто судом, у зв`язку з порушенням процесуального порядку його подання (а.с. 34-40 т.2).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019р. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

18 вересня 2020р. на адресу суду надійшов висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації щодо позову (а.с. 98-100 т.2).

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити, позивач наголошував, що батьківський комітет школи, яку відвідує дитина звернувся до третьої особи з заявою про неналежний зовнішній вигляд дитини при відвідуванні навчального закладу (брудна або не по погодним умовам одежа). Також позивач зазначав, що відповідачка немає постійного доходу.

Відповідачка та її представник проти позову заперечили та зазначили, що зі сторони відповідачки не чиняться позивачу перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, та відповідачка не може вплинути на розклад позашкільних гуртків та секцій, які відвідує дитини, та графік роботи яких співпадає з графіком побачень, який було визначено позивачу. Також на думку сторони відповідача, позивачем не доведено належними і допустимими доказами заявлені позовні вимоги.

Третя особа позов підтримав, зазначивши, що в інтересах дитини, доцільно визначити її місце проживання саме з батьком, який має краще умови проживання дитини ніж відповідачка. Крім того, третьою особою було враховано, факт насильства над дитиною зі сторони матері.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він знайомий, зі сторонами, відповідачка є його сусідкою, його квартира розташована на одному поверсі в будинку разом з квартирою відповідачки. Останні декілька років, він неодноразово чув крики дитини в квартирі відповідачки, яка просила випустити її з квартири. Також до квартири відповідачки неодноразово прибували патрулі поліції, за викликом позивача (батька дитини), у зв`язку з тим, що відповідачка не надає дозволу на зустрічі дитини з батьком. Декілька разів свідок бачив, що на дитині була одежа не по відповідному сезону, а також те, що відповідачка «тягала» дитину за верхній одяг (куртку).

В судовому засіданні 04 березня 2021р., судом було видалено відповідачку з залу судового засідання, за систематичне порушення процесуального порядку.

Суд, заслухавши пояснення сторін, та їх представників, представника третьої особи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 2013р., який було розірвано за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017р. по цивільній справі № 757/6427/17-ц.

В шлюбі у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_5 .

Зазначеним рішенням суду по цивільній справі № 757/6427/17-ц, позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задоволено частково. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення розміру аліментів та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення повноліття дитини, аліменти в розмірі 2000,00 грн., починаючи з 31 січня 2017р. Визначено наступну участь ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні з малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, щосереди та щоп`ятниці з 17:00 год. до 20:00 год., щосуботи з 10:00 год. до 15:00 год. в м. Києві без присутності матері.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу, спільна донька сторін проживає разом з матір`ю.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. ст. 160 (ч.1), 161 (ч. 1) СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо.

Згідно з висновком Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 14 вересня 2020р. № 109/04/40-6209 (а.с. 98-100 т. 2), враховуючи інтереси дитини, наявні підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини сторін разом з батьком. В ході обстеження представниками Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дитини за місцем проживання відповідачки та встановлено, що відповідачкою створено мінімальні необхідні умови для проживання та навчання малолітньої дитини. На підставі отриманих відомостей від ВО КМР (КМДА) «Міського центру дитини» № 42 від 24 березня 2020р. та висновку Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві № 54/14796/56-20 від 21 лютого 2020р. про фізичне та психологічне насильство над дитиною, третьою особою наказом № 25-од від 22 квітня 2020р. було поставлено на облік дитину сторін ОСОБА_5 , як таку, що зазнала фізичного та психологічного насильства в сім`ї. Також, представниками Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дитини за місцем проживання позивача, та встановлено кращі умови проживання ніж наявні у дитини за місцем проживання матері.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

В силу положень ст. 263 ЦПК України, зазначеного принципу та правових позицій Верховного Суду, які були висловлені в постановах по справам № 343/1500/15-ц від 30 травня 2018р., № 644/9094/16-ц від 06 вересня 2018р., № 402/428/16-ц від 17 жовтня 2018р., а також рішення Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017р. (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України», ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Верховний Суд, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги інтереси дитини, її соціальне оточення, умови створенні кожним з батьків, висновки Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 14 вересня 2020р. № 109/04/40-6209, суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання спільної дитини сторін саме з батьком, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що суд прийшов д висновку про визначення місця проживання спільної дитини сторін разом з позивачем, то вимоги позивача про усунення йому перешкод у спілкуванні з дитиною не підлягають задоволенню, оскільки є взаємовиключними з вимогами про визначення місця проживання дитини.

Стосовно вимог позивача про визначення відповідачці порядку її участі у вихованні та спілкуванні з спільною донькою сторін, то в цій частині позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

За змістом ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 3 ст. 157 СК України передбачено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини..

Згідно з положеннями ч. 1-3 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, з вимогами про встановлення способу участі одного з батьків у вихованні з дитиною звертається саме той із батьків, якому чиняться перешкоди у спілкуванні з дитиною, а тому в силу положень ст. 16 ЦК України, позовна вимога позивача про визначення відповідачці порядку її участі у вихованні та спілкуванні з спільною донькою сторін не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 грн., а також пропорційно до частини задоволених вимог витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,0 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 142, 200, 258, 259, 263-266, 268, 354, 355, 430 ЦПК України; ст. 51 Конституції України; Конвенцією про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р.; Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р.; ст. ст. 141, 157, 159, 160, 161 СК України; ст. ст. 8, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), третя особа: Служба у справах дітей і сім`ї Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації (місцезнаходженя: м. Київ. бул. Т. Шевченка, буд. 26/4) про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною; визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною; визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 /сімсот шістдесят вісім/ грн. 40 коп.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,0 /п`ять тисяч/ грн.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 15 березня 2021р.

Суддя: