ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5312/21 Справа № 185/4713/20 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому, з урахуванням уточнень від 29 липня 2020 року, просить стягнути з відповідача на її користь: передані грошові кошти в розмірі 3400 грн; 3% річних в розмірі 78,88 грн; інфляційні втрати 80,05 грн. Також позивач просила покласти на відповідача судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 28 липня 2017 року позивач уклала письмовий договір з ОСОБА_2 на завершення будівництва гаражу в гаражному товаристві «Каракуми», місце 463, блок 14. На придбання вживаної цегли та цементної суміші відповідачу було передано грошові кошти в сумі 3400 грн, однак до роботи він так і не приступив. 03 жовтня 2019 року позивачем була надіслано позивачу рекомендований лист з вимогою повернути кошти, однак відповіді позивач не отримала. Починаючи з дня направлення вимоги та по теперішній час відповідач повинен сплатити позивачу інфляційні втрати 78,88 грн, 3% річних (3 * 3400 * 145 / 365) 80,05 грн.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач, придбавши будівельні матеріали, є відповідальним за їх збереження. При цьому позивач не просила повернути їй майно (придбані будівельні матеріали), а наполягала на стягненні грошових коштів. Позивач не є стороною договору та останньою обраний неналежний спосіб захисту, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що згідно договору від 28 липня 2017 року, складеного на російській мові, його підписали: замовник - ОСОБА_3 , платник ОСОБА_1 , підрядник - ОСОБА_2 , виконавець ОСОБА_5 . Предметом даного договору є виконання робіт, а саме: добудова гаража № НОМЕР_1 товариства «Каракуми» м. Павлоград (а.с.4).

Цивільні права та обов`язки за договором від 28 липня 2017 року можуть мати лише замовник, у даному випадку це ОСОБА_3 , та підрядник - ОСОБА_2 .

Згідно копії розписки від 28 липня 2017 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 гроші для придбання матеріалів (цегли та цементу) в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень (а.с.4 зв.). Зазначене узгоджується з поясненнями позивача та ОСОБА_3 щодо умов договору, за якими договір укладався саме між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а позивач виступала лише в якості особи, яка передала грошові кошти відповідачу від імені ОСОБА_3 за попередньою угодою з останньою щодо порядку розрахунків між ними.

Також, як вбачається з пояснень свідків та учасників справи, позивачем та третьою особою не було забезпечено умов для виконання робіт за договором від 28 липня 2017 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач, придбавши будівельні матеріали, є відповідальним за їх збереження. При цьому позивач не просила повернути їй майно (придбані будівельні матеріали), а наполягала на стягненні грошових коштів. Позивач не є стороною договору та останньою обраний неналежний спосіб захисту, суд приходить до висновку, що підстав для стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч.1 статті 850 ЦК України, замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду.

Згідно ст. 851 ЦК України Підрядник має право не розпочинати роботу, а розпочату роботу зупинити, якщо замовник не надав матеріалу, устаткування або річ, що підлягає переробці, і цим створив неможливість виконання договору підрядником.

Згідно ч.1 ст.841 ЦК України, підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме між нею та відповідачем був укладений правочин та повинен був придбати будівельні матеріали, та між ними виникли цивільні права та обов`язки, на теперішній час відповідач свої зобов`язання не виконав, а тому вона має право на повернення грошових коштів, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки з тексту розписки, копія якої наявна в матеріалах справи, відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 3400 грн. на придбання будівельних матеріалів, жодних посилань щодо повернення саме грошових коштів дана розписка не містить. Вимог щодо повернення будівельних матеріалів позивачкою не заявлялось.

Оскільки позивачкою обраний не вірний спосіб захисту свого порушеного права, суд першої інстанції прийшов до обговорюваного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Отже, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко