Справа № 682/699/21
Провадження № 2/682/423/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2021 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Шевчука В.В., за участю секретаря судового засідання Придачук Г.Л., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Славутсьої міської ради про визнання права власності на ј квартири за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

31.03.2021 ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Славутсьої міської ради про визнання права власності на ј квартири за набувальною давністю.

В обґрунтування поданого позову ОСОБА_2 вказує, що їй на праві приватної власності належить ј частини квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, співвласниками даної квартири є ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) та ОСОБА_4 , доньки позивача, яким на праві власності належить по ј частки зазначеної квартири Також ј частки житла належали ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час позивач має намір продати зазначене житло, однак, оскільки за померлим дядьком значиться ј квартири, позивач не може розпорядитися майном. Окрім того позивач позбавлена можливості встановити родинність із померлим дядьком, оскільки документи, які б підтверджували факт родинних відносин, відсутні. За таких обставин ОСОБА_2 вважає, що єдиним дієвим способом захисту її права є визнання за нею ј частки квартири, належності ОСОБА_7 , в порядку набувальної давності.

В судовому засіданні представник позивача поданий позов підтримав.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 подали заяви, в яких позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять розгляд справи проводити у їх відсутність.

Від Славутської міської ради надійшла заява про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника міської ради. Проти позовної заяви заперечень немає.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24 жовтня 1996 року, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 (після шлюбу - ОСОБА_3 ) та ОСОБА_4 (після шлюбу - ОСОБА_4 ) (а.с. 7, 8 , 9, 10).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть № 03 від 24 січня 2000 року, витребуваного на запит Славутського міськрайонного суду від 15 червня 2021 (а.с. 60, 61).

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам суд враховує наступне.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У пунктах 5, 9 Постанови №5 Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних прав роз`яснив, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

У відповідності до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 з дня смерті ОСОБА_7 , який не має спадкоємців за законом та за заповітом, добросовісно та правомірно володіє ј частини квартири АДРЕСА_1 , проживає у ній, утримує та сплачує комунальні послуги. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у даній квартирі не проживають та не значаться зареєстрованими за вказаною адресою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є належним, тому позову слід задовольнити.

Щодо стягнення із відповідачів судового збору судом враховується, що згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 328, 344 ЦК України, ст.ст. 12, 133, 137, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на ј квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку набувальної давності.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) 908 грн. судового збору на користь ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шевчук В. В.

Повний текст рішення складено 03.08.2021