КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 2 березня 2021 року (суддя Чередніченко Н.П.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей,

встановив:

22 червня 2020р.позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на синів ОСОБА_3 , 2019 року народження, та ОСОБА_4 ,2017 року народження, в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з часу подання позову до повноліття дітей.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що проживає з відповідачем однією сім`єю, мають двох синів ОСОБА_3 , 2019 року народження, та ОСОБА_4 ,2017 року народження, у зв`язку з відпусткою по догляду за сином ОСОБА_3 , вона не має змоги працювати, а відповідач перестав утримувати дітей, купувати необхідні речі та продукти харчування для них.

Позивач стверджувала, що вона самостійно утримує дітей за рахунок соціальних виплат на дітей та виплат, які вона отримує як вимушено переміщена особа, однак дітям має бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, тому самостійно вона не може утримувати дітей, а відповідач добровільно матеріально утримувати їх не допомагає.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 2 березня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 22 червня 2020р. і до досягнення дітьми повноліття, стягнуто ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 840грн 80коп., допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей у розмірі 1 779грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 22 червня 2020р. і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи,

неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідач стверджує, що позивачем було заявлено позовну вимогу про стягнення аліментів у фіксованому розмірі, однак суд першої інстанції змінивши спосіб присудження аліментів, вийшов за межі позовних вимог і розглянув вимогу, яка не була предметом судового розгляду, чим порушив положення ч. 3 ст. 181 СК України, якою передбачено, що спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, з ким проживають діти.

Відповідач зазначає, що на даний час він офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату у розмірі 6 000грн на місяць, після сплати всіх податків і зборів він отримує 3 510грн, інших доходів не має, у нього на праві власності відсутнє будь-яке нерухоме майно, тому він має можливість сплачувати мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, що становить 889грн 50коп., виходячи із прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку станом на день подання позову у розмірі 1 779грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Єльчанінова І.О. просить відмовити у її задоволенні, рішення суду залишити без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, оскільки вимога відповідача щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі суперечить положенням ст. 184 СК України, адже така вимога передбачає заяву одержувача, яка відсутня в матеріалах справи, та згоду батьків, яка не була досягнута. Крім того, вважає, що посилання відповідача на розмір його заробітної плати не заслуговує на увагу, оскільки він проживає та зареєстрований як вимушено переміщена особа у м. Києві, а отже не може працювати у м. Краматорськ Донецької обл.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зареєстрованому шлюбі не перебували.

На час ухвалення рішення діти проживають з позивачем окремо від відповідача.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен утримувати своїх дітей, а визначаючи спосіб стягнення та розмір аліментів суд врахував позицію позивача та відсутність будь-яких відомостей щодо перебування на утриманні відповідача інших осіб.

Проте, повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За положеннями частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками

обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю, відповідач, як батько дітей, має обов`язок щодо матеріального забезпечення своїх дітей, згоди між батьками щодо утримання дітей не досягнуто, тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про стягнення з відповідача аліментів на дітей.

У позовній заяві позивач просила стягнути аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

У статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Згідно із Законом України «Про Держбюджет на 2020 рік» (стаття 7) з 1 січня 2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становив 1779грн.

Отже, прожитковий мінімум визначається у твердій грошовій сумі, а відтак позивачем були заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, тобто у розмірі 1 779грн на дитину.

Колегія суддів не погоджується у доводами відповідача, що позивачем були заявлені вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1779грн на двох дітей, так як відповідно до вищезазначених норм прожитковий мінімум визначається на одну особу, а враховуючи, що сторони є батьками двох дітей, позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів на двох дітей, тому позовні вимоги полягають у стягненні аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину.

Матеріали справи не містять підтвердження, що позивач змінювала позовні вимоги та просила про визначення розміру аліментів на дітей у частці від доходу батька, тому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції, змінивши спосіб присудження аліментів, вийшов за межі позовних вимог та розглянув вимогу, що не була предметом розгляду у суді першої інстанції.

При цьому судом першої інстанції порушено положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року, справа № 759/10277/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають

істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не було надано доказів його матеріального стану.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач 1985 року народження, є працездатною та здоровою людиною, інших утриманців не має, а відтак має можливість забезпечити дітям достойний рівень матеріального забезпечення.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Отже, батьки зобов`язані виконувати свої батьківські обов`язки та піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, надавати дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, створювати умови для отримання нею освіти.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вік дітей, позивач не має можливості працювати та повинна здійснювати догляд за дітьми, тому визначення аліментів у мінімальному розмірі, передбаченому ст. 182 СК України, не є справедливим, не відповідає потребам дітей і не є достатнім для їх розвитку.

Крім того, посилання у апеляційній скарзі на обов`язок відповідача сплачувати із заробітної плати 22% ЄСВ, є безпідставними і не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, які передбачають перелік податків, які підлягають стягненню із заробітної плати працівника.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1 500грн на кожну дитину щомісячно (виходячи із позовних вимог), які відповідач має можливість сплачувати, враховуючи його заробіток у розмірі 6000грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення способу стягнення аліментів та їх розміру.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 2 березня 2021 року в частині визначення способу стягнення аліментів та їх розміру змінити, виклавши резолютивну частину рішення в цій частині у наступній редакції:

«Стягувати з ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який проживає у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , яка проживає у АДРЕСА_2 , аліменти на синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1 500грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи із 22 червня 2020р. і до досягнення дітьми повноліття. Розмір аліментів, визначений судом, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.»

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді О.В. Немировська

Т.І. Ящук