Єдиний унікальний номер: 448/1211/20
Провадження № 2/448/113/21
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

16.06.2021 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоуса Ю.Б.,

за участю секретарів судового засідання Тхір О.Т., Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Львівської області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про: виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та визнання права власності на майно,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

її представник-адвокат Гриньо М.І.,

та відповідач ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Описова частина

І. Короткий виклад обставин справи:

Представник позивачки ОСОБА_1 , - адвокат Гриньо М.І., звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що його довірителька ОСОБА_1 , (надалі Позивачка) є власником 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1 .

Вказує, що іншим співвласником 1/3 частини житлового будинку, що в АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 , (надалі Відповідач). Реального виділу часток у майні між сторонами не має.

Стверджує, що у його довірительки (Позивачки) склалися неприязні відносини з Відповідачем, сторони не можуть порозумітися по різним питанням, що стосуються користування належними їм частками в домоволодінні. На неодноразові звернення з проханням здійснити добровільно спільний розподіл майна Відповідачем постійно ігнорується. В результаті такої поведінки Відповідача, його довірителька - Позивачка по справі, змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів на нерухоме майно шляхом виділу у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

З огляду на вищенаведене, просив суд ухвалити рішення, яким виділити Позивачці в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна 2/3 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами; визнати за позивачкою право власності на 2/3 частини виділеного в натурі житлового будинку з надвірними спорудами, що по АДРЕСА_1 ; припинити право спільної часткової власності Позивачки на 2/3 частини вищевказаного житлового будинку з надвірними спорудами, а також стягнути з Відповідача в користь позивачки понесені нею судові витрати.

В ході розгляду справи, ухвалою Мостиського районного суду Львівської області за клопотанням сторони Позивача у справі призналась судова будівельно-технічна експертиза.

06.04.2021 року до суду надійшов висновок експерта ТОВ «ГАЛ-СВІТ» №004/21 від 31.03.2021 року, складений за результатами проведення вищевказаної судової експертизи, на підставі якого стороною Позивача було уточнено позовні вимоги, та з врахуванням вищевказаного висновку сторона Позивача просила суд ухвалити рішення, яким: - поділити реально (в натурі) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (з урахуванням усіх господарських будівель і споруд зазначених у технічному паспорті), згідно з Варіантом №2, викладеним у висновку судової-будівельно-технічної експертизи ТОВ «ГАЛ-СВІТ» №004/21 від 31.03.2021, з переобладнанням такого житлового будинку на дві ізольовані квартири та два виходи; припинити право спільної часткової власності Позивачки та Відповідача на житловий будинок, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, за вищевказаною адресою; визнати за Позивачкою право власності на 71/100 частку житлового будинку та господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути з Відповідача в користь Позивачки понесені судові витрати.

ІІ. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову:

В судовому засіданні Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гриньо М.І. уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд поділити житловий будинок, що по АДРЕСА_1 з урахуванням усіх господарських будівель і споруд, згідно з Варіантом №2, викладеним у висновку судової-будівельно-технічної експертизи ТОВ «ГАЛ-СВІТ» № 004/21 від 31.03.2021р.

Крім того, просили суд стягнути з Відповідача у користь Позивачки судові витрати (сплачений позивачкою судовий збір та витрати за проведення експертизи), оскільки саме Відповідач не бажав мирним шляхом вирішити даний спір, що й стало підставою звернення Позивачки до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти уточнених позовних вимог заперечив. Не згідний із запропонованими Варіантами поділу вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що були наведені у висновку експерта від 31.03.2021 року. Вважає такі варіанти поділу неприйнятними для нього, оскільки для пере облаштування своєї частки у вищевказаному будинковолодінні необхідні будуть значні затрати коштів, а також фізичні зусилля. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

29.10.2020 року відкрито провадження по даній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

17.11.2020 року призначено по даній справі судово будівельну-технічну експертизу, провадження зупинено.

06.04.2021 року провадження по справі поновлено, у зв`язку із надходженням на адресу суду висновку судової будівельну-технічної експертизи.

25.05.2021 року по даній справі закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Мотивувальна частина

ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін:

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Судом встановлено, що Позивачці на праві спільної часткової власності належить 2/3 ідеальної частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що в АДРЕСА_1 .

Власником 1/3 ідеальних частин даного будинку, що вищевказаною адресою є Відповідач.

Згідно технічного паспорту виготовленого станом на 27 вересня 1988 року, житловий будинок по АДРЕСА_1 був побудований у 1958 році та має такі характеристики: Дім житловий «під А-1», веранда «під а», стайня «під Б», стодола «під В», вбиральня «під Г», погріб «під ПГ», огорожа «1-2», колодязь «під К».

Приміщення будинку літ. «А-1», загальною площею 63,5 кв.м., житловою площею 50,4кв.м., складається з: 1 коридору, площею 7,8 кв.м; 2 кухня, площею 5,3 кв.м.; 3 житлова кімната, площею 18,1 кв.м.; 4 житлова кімната, площею 17,1 кв.м., 5 житлова кімната, площею 14,5 кв.м., І веранда площею 11,9 кв.м., ІІ веранда площею 5,5 кв.м., ІІІ веранда площею 3,6 кв.м.

Встановлено, що між сторонами протягом тривалого часу існують неприязні стосунки, що унеможливило проведення реального розподілу вказаних частин будинку між його співвласниками у добровільному порядку, у зв`язку із чим Позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно до положень статті 319 та 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до положень ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Частиною першою ст.364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційна його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

За змістом ст.152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст.364 ЦК України, право спільної часткової власності припиняється (ст.367 ЦК України), при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст.181 ЦК України.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 6 та 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 року, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. У цьому випадку коли виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Як вбачається з п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року за №7, порушуючи справу даної категорії, суддя зобов`язаний згідно з вимогами ЦПК, з метою забезпечення її своєчасного і правильного розгляду, провести всі необхідні для цього підготовчі дії, зокрема, відповідно до заявлених вимог запропонувати сторонам подати або за їх клопотанням витребувати документи (дані), зокрема висновки технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі або встановлення порядку користування ним відповідно до належних співвласникам часток, а у необхідних випадках - органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов`язаних з цим переобладнань.

По даній цивільній справі була проведена судова будівельна - технічна експертиза №004/21 від 31.03.2021р. по питанням розподілу житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку зазначеної судової будівельно-технічної експертизи №004/21 від 31.03.2021р., проведеної судовим експертом ТОВ «ГАЛ-СВІТ» встановлено два Варіанти виділення в натурі житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 .

Для розділу житлового будинку відповідно до запропонованих варіантів №1 та №2 необхідно виконати будівельні роботи наведені в дослідницькій частині вищевказаного звіту.

В судовому засіданні сторона позивача наполягала саме на Варіанті №2 розподілу вищевказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

В свою чергу сторона Відповідача заперечувала щодо обидвох Варіантів розподілу житлового будинку, що були запропоновані експертом та викладені у його висновку від 31.03.2021 року.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зроблено висновок, що «виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно».

Аналогічна правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 127/5835/16-ц провадження №61-9955св19.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини (Справа «Проніна проти України» N 63566/00, §23, від 18 липня 2006 року) вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Вивчивши зазначені варіанти поділу житлового будинку, врахувавши думку сторін по справі, суд приймає до уваги вказаний висновок експертів та вважає, що запропонований експертами Варіант №2 виділу відповідає якнайкращим інтересам сторін, є наближеним до ідеальних часток кожного із співвласників, забезпечує можливість експлуатації будинку і господарських будівель, як окремих об`єктів нерухомості, необхідність проведення переобладнань не потребує великого обсягу затрат матеріального характеру та фізичних зусиль, тому саме за цим варіантом розподілу суд вважає доцільним розділити житловий будинок із надвірними спорудами.

Для здійснення переобладнань житлового будинку під дві ізольовані квартири, кожному із співвласників необхідно розробити проектну документацію на влаштування автономних інженерних мереж та погодити їх з відповідними службами.

Щодо заперечень Відповідача стосовно заявлених уточнених позовних вимог, то суд не приймає такі до уваги, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається під час розгляду вказаної справи, суду не надано.

Разом з тим, Відповідач не клопотав про проведення альтернативного експертного дослідження щодо варіантів поділу будинку, сам не замовляв виготовлення експертного висновку, а тому суд відхиляє заперечення відповідача щодо доцільності іншого варіанту поділу будинку, адже така доцільність Відповідачем не доведена належними доказами.

Отже, вирішуючи даний спір, враховуючи спірні правовідносини, що склались між сторонами у справі та неможливість досягнення ними домовленості щодо обрання варіанту поділу, розмір часток будинковолодіння, які належать сторонам у справі, суд, проводячи поділ спірного будинковолодіння згідно з рекомендаціями, викладеними у висновку експерта №004/21 від 31 березня 2021 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, вважає, що запропонований експертом Варіант №2 поділу, як було зазначено вище, передбачає найменше відхилення від ідеальних часток та, відповідно, найменшу грошову компенсацію за відхилення від вартості, яка приходиться на ідеальні частки будинковолодіння, а також з технічної точки зору не потребує здійснення значних переобладнань та перепланувань.

Оскільки суд дійшов висновку про виділ Позивачці її частки майна, що є правовою підставою для припинення права спільної часткової власності на це майно, враховуючи, що у цьому випадку Позивачка набуває право власності на виділене майно, керуючись приписами Закону України «Про держану реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з метою недопущення порушення положень ст.317 ЦК України, суд вважає, що вимоги про визнання за Позивачкою права власності на окрему житлову будівлю також підлягають задоволенню.

Виділення в натурі кожній із сторін у власність належної їм частки та припинення спільної часткової власності на спірне нерухоме майно, наддасть можливість кожній стороні на підставі рішення суду здійснити реєстрацію права власності як на окремий об`єкт.

Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ураховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог, враховуючи встановлені судом обставини справи, приймаючи до уваги обраний варіант розподілу спірного будинковолодіння суд приходить до висновку, що є правові підстави для задоволення позову в повному обсязі, з наведених вище мотивів та підстав.

V. Розподіл судових витрат:

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до квитанції №33 від 12.10.2020 року, Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 840, 80 грн., яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивачки, враховуючи наведені норми ЦПК України.

В частині розподілу судових витрат за проведення ТОВ «ГАЛ-СВІТ» судової будівельно-технічної експертизи, згідно висновку судової-будівельно-технічної експертизи ТОВ «ГАЛ-СВІТ» №004/21 від 31.03.2021р., суд вважає за необхідне відмовити, оскільки такі витрати не підтверджені документально.

При цьому слід зазначити, що Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.16 своєї постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року вказав, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд. Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Отже, зважаючи на те, що вартість домоволодіння експертом визначена у сумі 310583 грн., що перевищує вартість домоволодіння визначену Позивачкою при подачі позову, що в свою чергу збільшує ціну позову, а тому з Позивачки слід стягнути недоплачену суму судового збору у розмірі 3105,83 грн. в дохід держави.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про: виділ в натурі частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності та визнання права власності на таке майно, - задовольнити частково.

Поділити реально (в натурі) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (з урахуванням усіх господарських будівель і споруд зазначених у технічному паспорті від 27.09.1988р., інвентарний номер 72, реєстраційний номер б/н), згідно з Варіантом №2, викладеним у висновку судової-будівельно-технічної експертизи ТОВ «ГАЛ-СВІТ» № 004/21 від 31.03.2021, з переобладнанням такого житлового будинку на дві ізольовані квартири та два виходи, таким чином:

1) виділити ОСОБА_1 у власність 71/100 ідеальні частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок загальною площею 65,05 кв.м, в тому числі: веранда літ. «а» І - частину вхідного тамбуру площею 7,9 кв. м; II комора площею 5,5 кв. м; III - ванна площею 3,6 кв. м.; житловий будинок літ. «А-1» 1-1 - частину коридору площею 3,95 кв. м., 1-2 - кухня площею 7,0 кв. м, 1 -3 - житлова кімната площею 18,6 кв. м, 1-4 - житлова кімната площею 18,5 кв. м, стайня літ. «Б», стодола літ. «В».

2) виділити ОСОБА_2 у власність 29/100 ідеальні частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: Веранда Літ. «А» І - частину вхідного тамбуру площею 4,0 кв. м., житловий будинок літ. «А-1» 1-1 - частину коридору площею 3,85 кв. м., 1-5 - житлова площею 15,3 кв.м., погріб літ. «Пг».

3) Вбиральня літ. «Г», колодязь літ. «К», огорожа з воротами №№ 1, 2 - залишити в спільній власності співвласників будинковолодіння;

4) ОСОБА_1 встановити перегородки на площі вхідного тамбуру літ І; - на площі коридору літ 1-1 встановити перегородку товщиною 100мм; - закласти частину дв. прорізу з приміщення літ І в коридор літ. 1-1 з облаштуванням нового дверного прорізу; - закласти частину де. прорізу з приміщення коридору літ. 1-І в житлову кімнату літ 1-3 з облаштуванням нового дверного прорізу з коридору площею 3,95 кв.м в житлову кімнату літ 1-3., розробивши в ліцензованій проектній організації проект перебудови з переобладнанням інженерних мереж і погодити його в установленому законом порядку.

5) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 22057 (двадцять дві тисячі п`ятдесят сім) гривень 50 коп. грошової компенсації за відхилення реально виділених часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , від ідеальних часток.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на житловий будинок, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 71/100 частку житлового будинку та господарських будівель і споруд, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід державного бюджету України судовий збір в сумі 3105 (три тисячі сто п`ять) гривень 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , в користь ОСОБА_1 , понесені нею витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

У задоволенні решти уточнених позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п.15.5 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3

Повний текст судового рішення складено 25.06.2021 року.

Суддя Ю.Б.Білоус