Справа № 234/6043/21
Провадження № 2/234/2854/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Каліберда А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську

цивільну справу № 234/6043/21 за позовом

ОСОБА_1

до

Приватного підприємства «Крамгаз»

третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету позову:

Краматорський міський центр зайнятості

про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Крамгаз» (третя особа - Краматорський міський центр зайнятості) про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме трудових відносин між позивачем та відповідачем з 26.12.2017 року по 30.04.2018 року.

Позивач зазначає, що він перебував у трудових відносинах з ПП «Крамгаз», з 01.05.2018 року, трудові відносини між ними були фактично припинені, так як роботодавець припинив виплату заробітної плати та сплату за позивача всіх обов`язкових податків та зборів. Трудову книжку роботодавець позивачу не повернув.

Приблизно в липні-серпні 2018 року ОСОБА_1 дізнався про те, що директор вказаного підприємства помер, однак позивач не мав можливості отримати трудову книжку для подальшого працевлаштування. Пізніше позивачу бухгалтером вказаного підприємства була повернута трудова книжка, однак без відповідних записів про працевлаштування та звільнення позивача, остання повідомила, що печатка підприємства втрачена, а інформації про місцезнаходження документації підприємства та відомостей про засновників вона не має.

Після звільнення з ПП «Крамгаз» з жовтня 2018 року позивач продовжив свою діяльність в ТОВ «Краматорський феросплавний завод», лише після звільнення в серпні 2020 року, позивач дізнався, що до сих пір перебуває в трудових відносинах з ПП «Крамгаз» та відомості в реєстрі про закінчення періоду трудової діяльності на зазначеному підприємстві відсутні.

З метою отримання підтверджуючих документів про припинення трудової діяльності між ОСОБА_1 та ПП «Крамгаз», просив суд встановити факт початку трудових відносин між ним, ОСОБА_1 , та ПП «Крамгаз» з 26.12.2017 та їх припинення на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України з 01.05.2018.

Ухвалою від 14.05.2021 року провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного та призначено підготовче засідання на 08.06.2021.

Ухвалою від 08.06.2021 року підготовче провадження по справі закрито та призначено судове засідання по справі на 12.07.2021.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав заявлені позовні вимоги і не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили, відзив та заперечення на позовну заяву не подали.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Повно та всебічно проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Конституції України звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, директором ПП «Крамгаз» є ОСОБА_2 .

З копії актового запису про смерть №1818 від 14.06.2018 складеного Краматорським МВДРАЦС СМУ МЮ (м. Харків) судом встановлено, що директор ПП «Крамгаз» - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З індивідуальних відомостей ПФУ про застраховану особу (форма ОК-5) ПП «Крамгаз» сплатило за позивача ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок: у грудні 2017 за 6 днів, у січні 2018 за 31 день; у лютому 2018 за 28 днів; у березні 2018 за 31 день та у квітні 2018 за 30 днів.

З травня 2018 ПП «Крамгаз» єдиний соціальний внесок за ОСОБА_1 не сплачує.

При цьому суд зазначає, що трудова книжка ОСОБА_1 не містить відповідних записів про прийняття на роботу до ПП «Крамгаз» та звільнення з робити.

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського центру зайнятості щодо роз`яснення можливості надання статусу безробітного. Йому було повідомлено, що реєстрація його як безробітної в службі зайнятості можлива лише після припинення трудових відносин з ПП «Крамгаз» шляхом внесення відповідного запису до трудової книжки або подання нотаріально посвідченої письмової заяви про припинення трудових відносин з роботодавцем, або подання відповідного рішення суду - у разі припинення трудових відносин у судовому порядку.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівників у певних умовах.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Як передбачено п.1 ч.1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно до ст. 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Згідно ч.1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

У даній справі судом встановлено, що ОСОБА_1 не має реальної можливості подати навіть поштовим відправленням заяву про припинення трудових відносин, оскільки директор ПП «Крамгаз» ОСОБА_2 , який також є засновником даного підприємства, помер у 2018 році.

Відповідно до статей 3, 221, 231 КЗпП України в порядку передбаченому главою ХV цього Кодексу, підглядають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об`єднань, членів кооперативних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, які працюють за трудовим договором із фізичними особами.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Аналогічні положення містяться в Європейській соціальній хартії (переглянута) від 03.05.1996р. (ратифікована Україною 14.09.2006р.).

Так, ст. 1 Хартії визначає що з метою забезпечення ефективного здійснення права на працю сторони зобов`язуються: визнати однією зі своїх найголовніших цілей і одним зі своїх найголовніших обов`язків досягнення та підтримання якомога високого і стабільного рівня зайнятості, маючи на меті досягнення повної зайнятості; ефективно захищати право працівника заробляти собі на життя професією, яку він вільно обирає; створювати безкоштовні служби працевлаштування для всіх працівників або забезпечувати їхнє функціонування; забезпечувати належну професійну орієнтацію, підготовку та перекваліфікацію або сприяти їм.

При таких обставинах, враховуючи те, що у позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб окрім звернення до суду, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, бути наділеним правом на розірвання договору з метою надання можливості позивачу в подальшому реалізовувати своє право на працю, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,12,13, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт початку трудових відносин між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Приватним підприємством «Крамгаз» () з 26 грудня 2017 року та факт їх припинення відповідно до ст.38 КЗпП з 01 травня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Повний текст рішення складений суддею 12.07.2021

Суддя Краматорського міського суду А. О. Михальченко