Справа № 211/4769/20
Провадження № 2/211/451/21
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

08 липня 2021 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

у відсутність:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить розділити майно, що є спільною сумісною власністю. В обґрунтування позову пояснила, що з відповідачем ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14 08 2004 року по 08 11 2017 року. Під час шлюбу ними сумісно на підставі договору купівлі- продажу № 7037ВР/16-14373 від 14 04 2009 року було придбано житловий будинок з господарчими побудовами , що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння було придбане у період шлюбу та на спільні с відповідачем кошти. Відповідач відмовляється визнати за нею право власності на 1 / 2 частину домоволодіння, а тому вона просить визнати за нею право власності на 1/ 2 частку вищевказаного домоволодіння та розділити майно.

До суду представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 надав заяву відповідно до якої просить розглянути справу у його та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримує в частині визнання за позивачем права власності на 1 / 2 частину вищевказаного домоволодіння.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про час та місце слухання справи повідомлявся неодноразово та належним чином, повістку на 08 07 2021 року відповідно до довідки про причини повернення повістки відмовився отримувати, що дає підстави суду слухати справу у його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Як встановлено судом , сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 08 2004 року по 08 11 2017 року ( а.с. 7-12- копії рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 31 01 2017 р. та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 11 2017 року ) .

Під час шлюбу ними сумісно на підставі договору купівлі- продажу від 14 04 2009 року було придбано житловий будинок з господарчими побудовами , що знаходяться за адресою : АДРЕСА_1 , покупцем домоволодіння був ОСОБА_3 ( а.с. 13-14 ). Домоволодіння складається з глинобитного, обкладеного цеглою житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., цегляної літньої кухні з підвалом Б під літ. «Б» площею 19,8 кв.м., цегляного сараю літ «В» площею 11,0 кв.м., цегляного сараю літ. «Г» площею 3,3 кв.м., цегляної вбиральні літ. «Д» площею 1,7 кв.м., дощатого душа літ «Е» площею 1,3 кв.м., парканів 1,2, водоколонки І, замощення ІІ, вартістю 79 731,00 грн.

Дане домоволодіння відповідно до ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Оскільки добровільно сторони не домовилися про розмір часток, які мають бути визначені кожному з них, суд вважає, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому розділяє спільну квартиру на дві рівні частини, визнавши за позивачем та відповідачем право приватної власності на нерухоме майно - по 1/ 2 частини вищевказаного домоволодіння кожному.

Відповідно до ст.141 ч.1 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 1408,40 грн.

Керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258-259, 264-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та визнання права власності, задовольнити.

Розділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що складається з житлового будинку з господарчими побудовами під номером АДРЕСА_1 , яке складається з глинобитного, обкладеного цеглою житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., цегляної літньої кухні з підвалом Б під літ. «Б» площею 19,8 кв.м., цегляного сараю літ «В» площею 11,0 кв.м., цегляного сараю літ. «Г» площею 3,3 кв.м., цегляної вбиральні літ. «Д» площею 1,7 кв.м., дощатого душа літ «Е» площею 1,3 кв.м., парканів 1,2, водоколонки І, замощення ІІ, вартістю 79 731,00 грн.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 1 / 2 частку житлового будинку з господарчими побудовами під номером АДРЕСА_1 , яке складається з глинобитного, обкладеного цеглою житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., цегляної літньої кухні з підвалом Б під літ. «Б» площею 19,8 кв.м., цегляного сараю літ «В» площею 11,0 кв.м., цегляного сараю літ. «Г» площею 3,3 кв.м., цегляної вбиральні літ. «Д» площею 1,7 кв.м., дощатого душа літ «Е» площею 1,3 кв.м., парканів 1,2, водоколонки І, замощення ІІ, вартістю 79 731,00 грн.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на 1 / 2 частку житлового будинку з господарчими побудовами під номером АДРЕСА_1 , яке складається з глинобитного, обкладеного цеглою житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 61,3 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., цегляної літньої кухні з підвалом Б під літ. «Б» площею 19,8 кв.м., цегляного сараю літ «В» площею 11,0 кв.м., цегляного сараю літ. «Г» площею 3,3 кв.м., цегляної вбиральні літ. «Д» площею 1,7 кв.м., дощатого душа літ «Е» площею 1,3 кв.м., парканів 1,2, водоколонки І, замощення ІІ, вартістю 79 731,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 1408 ( одна тисяча чотириста вісім ) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко

Повний текст рішення складено 14 07 2021 .