Дата документу 07.07.2021
Справа № 334/7753/20
Провадження № 2/334/1355/21
РІШЕННЯ

Іменем України

07.07.2021 місто Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючогосудді Коломаренко К.А.
при секретарі Фарзаєвій К.А.
за участі
представника відповідачаадвоката Фурсенко С.С. (діє на підставі ордеру)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ленінського районного свуду міста Запоріжжя з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - ОСОБА_1 .

Заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.05.2013 року в розмірі 12 117,36 грн станом на 27.10.2020, яка складається з наступного: 10 035,98 грн - заборгованість за тілом кредита, у тому числі заборгованість за простроченим тілом кредита 10 035, 98 грн., 2 081, 38 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до банку за отриманням банківських послуг, про що підписав заяву б/н від 27.05.2013.

Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Розміщені на сайті банку Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку є публічною офертою, за якою банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг. Відповідач акцептував цю оферту шляхом підписання заяви. Укладаючи договір сторони керувались нормами закону про укладання договорів приєднання (ст. 634 ЦК України). Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи Банку, розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua. Крім того, дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів.

Відповідно до виявленого бажання Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений в Довідці, який в подальшому був збільшений до 25 000,00 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні дав свою згоду, що кредитний ліміт може бути змінений за рішенням та ініціативою банку.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач своїх зобов`язань не виконав, внаслідок чого, станом на 27.10.2020 утворилась заборгованість в сумі 12 117,36 грн, з яких: заборгованість за тілом кредита 10 035 грн 98 коп., заборгованість за відсотками 2 081 грн. 38 коп.

Відповідно до п. 1.7.12 Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання цього договору, він автоматично лонгується на той же строк.

Покликаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути на його користь вказані суми з відповідача.

Відповідач подав до суду відзив, у якому вимоги позову не визнав, вказав, що з метою отримання банківських послуг він підписав Анкету заяву №б/н від 27.05.2013, в якій не зазначено на яких умовах діяв договір, ним не вибрана жодна з послуг, не зазначено, в якому розмірі він бажає отримати кредитний ліміт. При цьому він більше не підписував ніяких додатків та умов, Анкетою заявою не був передбачених його обов`язок сплачувати відсотки за користування кредитом, пені та комісії, в ній не зазначений його обов`язок сплачувати ці додаткові платежі. Банк, обґрунтовуючи суму, яка підлягає стягненню, надав суду виписку по рахунку, з якої вбачається, що вказана позивачем сума розрахована з урахуванням відсотків, пені, комісії, нарахування яких, а також розмір яких не погоджувався сторонами. Щодо суми заборгованості просив застосувати строки позовної давності, оскільки вважає, що та як позивач звернувся до суду з позовом 29.12.2020, в межах трирічного строку позовної давності розгляду в суді підлягають позовні вимоги за період з 29.12.2017, відповідно до виписки за кредитним договором, вбачається, що відповідач активно користувався карткою, поповнював картку та знімав з неї грошові кошти, при цьому позивачем безпідставно списано з карткового рахунку відсотки, пеню та комісії. В межах позовної давності з 29.12.2017 відповідачем поповнено рахунок на суму 837 961,13 грн., знято з карткового рахунку 819 727,98 грн., позивачем безпідставно списані відсотки на суму 11 142,70, комісія на суму 420,00 грн, пеня - 150,00 грн. Зважаючи на вказане в задоволені позову просить відмовити.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому позивач зазначає, що підписавши Анкету заяву відповідач підтвердив, що він повністю ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, погашаючи заборгованість за кредитом відповідач прийняв умови договору та погодився з ними, відповідно до виписки за картковим рахунком відповідач активно користувався кредитною карткою, починаючи з 27.05.2013, порядок погашення заборгованості, визначений Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифів для погашення заборгованості по кредитним картам для клієнтів. Зазначає, що оскільки Банком не заявлено вимог щодо стягнення неустойки та комісії, то заперечення відповідача щодо нарахування штрафу та комісії і пені не повинні прийматися до уваги. Щодо строків позовної давності зазначив, що відповідач користувався картковим рахунком, на використання якого банком видавались кредитні картки зі строком дії до 01.2023 (остання картка). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач своїх зобов`язань не виконав, а тому просить позов задовольнити.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач доводи відзиву повторив, провив в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також клопотання про огляд веб-сайту і клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому вказав, що необхідні докази є в матеріалах справи, і позивач не заперечує проти заочного розгляду справи.

Ухвалою суду від 13.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 26.03.2021, зважаючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування, позиції сторін, викладені в заявах по суті, ухвалено розгляд справи продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачем до позовної заяви додано клопотання про огляд веб-сайту в якому позивач просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms та доступні за наступним шляхом: «Архів договорів», перейти за посиланням «більше», обрати сторінку №8. Повний текст за посиланням «Повний договір (актуальний на 01.05.2013)», розділ 2.1.1 знаходиться на сторінках 2518-2536 повного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 85 ЦПК України письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Відповідно до ч. 7 ст. 85 ЦПК України суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста.

В клопотанні про огляд веб-сайту представник позивача зазначає, що такий огляд надасть змогу підтвердити дійсність відповідної копії редакції Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» на час укладення кредитного договору тобто станом 01 травня 2013 року.

Огляд веб-сайту може бути проведений для фіксації лише тих даних, які можуть бути доказами у відповідній цивільній справі.

Сам по собі огляд веб-сайту за своєю суттю є фіксацією на час такого огляду певного стану речей, відповідної інформації тощо.

Отже, огляд веб-сайту не зможе спростувати чи підтвердити наявність станом на 01 травня 2013 року тієї чи іншої редакції Умов та Правил.

Враховуючи викладене, огляд веб-сайту не зможе довести обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивача, зокрема такий огляд не змінить тих обставин, що Умови неодноразово могли змінюватися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, а саме з 01 травня 2013 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Також, огляд веб-сайту не змінить і тих обставин, що вони відповідачем не підписані, а отже й обставини щодо недоведеності, що саме ці Умови розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Таким чином, клопотання позивача про огляд веб-сайту, яким позивач просить здійснити огляд та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб - сайті АТ КБ «Приватбанк» слід відхилити.

Позивач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, у позові просив розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши надані суду заяви по суті спору, заслухавши представника відповідача, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне.

27.05.2013 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Факт звернення відповідача до банку підтверджується наданою позивачем копією анкети-заяви та не заперечувався відповідачем.

Анкета-заява не містить жодної інформації про те, за отриманням яких саме послуг звернулася до банку відповідач. У цьому документі зазначено, що відповідач згоден із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Разом із позовною заявою, крім копій анкети-заяви,позивач подав до суду такі документи: розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за договором № б/н від 27.05.2013 станом на 31.05.2015, 30.06.2019, 27.10.2020, які містять лише підпис представника банку; Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold», Витяг із Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису відповідача про ознайомлення саме з цими редакціями зазначених документів; копію відомостей з ЄДРПОУ, копію банківської ліцензії, копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг із статуту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», виписку по рахунку ОСОБА_1 , довідку про зміну умов кредитування, довідку про видані картки клієнту.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу надання банківських послуг, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, §2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про захист прав споживачів» (які діяли на момент підписання анкети-заяви ОСОБА_1

Позивач зазначав, що підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 уклав з позивачем кредитний договір.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

За змістом ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (яка діяла на момент підписання анкети-заяви) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний детально поінформувати споживача у письмовій формі про усі умови кредитування.

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ КБ «ПриватБанк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17-ц).

У анкеті-заяві від 27.05.2013 кредитний ліміт не встановлено, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено номеру картки та реквізитів карткового рахунку. Водночас, надані позивачем виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 підтверджують користування відповідачем кредитними коштами.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України (норми про договір позики застосовуються до кредитних правовідносин в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно наданої позивачем виписки по особовому рахунку позичальника ОСОБА_1 слідує, що в тіло кредиту зараховано суму фактично використаних коштів клієнта, в тому числі автоматичні (регулярні) платежі та погашені за рахунок кредита нараховані відсотки (договірне списання) за рахунок кредитного ліміту.

Відповідно до наданих позивачем доказів, договірне списання на сплату автоматичних (регулярних) платежів та погашення за рахунок кредиту нарахованих відсотків за рахунок кредитного ліміту не є умовою кредитного договору, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 ..

Крім того в тіло кредиту зараховано кошти за договором «Страхування кредитного ліміту» та за послугою «Миттєва розстрочка». Вказані кошти отримані відповідачем на підставі договору страхування та надання послуг миттєвої розстрочки та не є предметом розгляду в цій справі. Відомостей про укладення вказаних договорів матеріали справи не містять, а тому суд не враховує ці суми, як суми заборгованості відповідача.

Згідно виписки по особовому рахунку позичальника ОСОБА_1 , сума фактично отриманих відповідачем коштів в загальній сумі склала 1 273 385,40 гривень. Однак, позичальником було повернуто банку кошти в сумі 1 273 370,56 гривень. Отже, станом на дату звернення до суду, у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед банком за кредитом з фактично отриманих та неповернутих коштів.

Для визначення конкретних умов договору позивач посилався на долучені до позовної заяви Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини кредитного договору.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold» не містить жодного підпису. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку засвідчений лише підписом позивача, підпис відповідача про ознайомлення саме з цими умовами відсутній.

Наданий банком Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить лише перелік різних видів кредитних карт «Універсальна» та їх характеристику і не вказує на вид кредитної карти, отриманої відповідачем, та строк її дії.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач не надав жодних доказів того, що саме наявні в матеріалах справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил мала на увазі відповідач, ознайомилася і погодилася саме з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Тому суд позбавлений можливості визначити, чи вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили наведені АТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві умови, зокрема, щодо строку дії договору, можливості одностороннього збільшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів).

Вирішуючи цей спір суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 (справа №342/180/17-ц). Так, Велика Палата зазначила, що роздруківки із сайту позивача Умов та Правил, Тарифів належним доказом бути не можуть, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У згаданій справі Велика Палата Верховного Суду, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав вважати, що при укладенні договору із споживачем АТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (які діяли на момент підписання анкети-заяви) щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок, на думку Великої Палати, не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Згадані Великою Палатою вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» діяли і на момент підписання анкети-заяви ОСОБА_1 . Тому суд вважає за можливе у цій справі зробити аналогічний висновок про те, що ОСОБА_1 не узгодив із АТ КБ «ПриватБанк» умови щодо нарахування відсотків, строку повернення кредиту.

Враховуючи, що укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), а кошти, що були фактично отримані та повернуті відповідачем , суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк».

При цьому, розглядаючи заяву відповідача про застосування позовної давності суд виходить з такого.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.252-255 ЦК України.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.1,3 ст.266 ЦК України).

Згідно з ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд враховує, що за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту. Якщо укладений між сторонами кредитний договір передбачав застосування кредитної картки як засобу надання/отримання кредиту, то перебіг трирічного строку позовної давності стосовно повного повернення кредитних коштів починається з моменту закінчення строку дії картки.

Як встановлено судом, в Анкеті-заяві від 27.05.2013р. сторонами не було погоджено порядку та строків повернення кредиту, а надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг визнані судом неналежними та недопустимими доказами, оскільки не містять підпису відповідача і відповідно їх умови не вважаються погодженими сторонами у визначеній законом письмовій формі.

В той же час, судом встановлено, що позивач надав відповідачу кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок, видав відповідачу платіжну картку первісно зі строком дії до 08/16, потім карти з продовженням строку дії, остання - зі строком дії до 01/23. З даним позовом позивач звернувся до суду 29.12.2020р., тобто до закінчення строку дії платіжної картки, яка була видана відповідачу, - січень 2023.

Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказаний висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 р. (справа № 367/6105/16-ц).

Відтак у вказаному спорі позовна давність застосуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В задоволенні позову відмовлено, а тому судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 81, 82, 141, 209, 258, 263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя: Коломаренко К. А.