справа №619/318/21
провадження №2/619/450/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року Дергачівський районний суд Харківської області у складі:головуючого судді - Остропілець Є.Р.

за участю секретаря - Суржкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

18.01.2021 до суду надійшла позовна заява ТОВ «Вердикт Капітал», в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором №500963613 в розмірі 54 522,27 грн., судові витрати у розмірі 2102 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №500963613. 21.06.2016 р. між АТ " Альфа-банк" та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до умов якого до ТОВ "Кредитні ініціативи" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором. 26.12.2018 р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, у відповідності до умов якого до ТОВ "ФК «Веста" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором. 16.01.2019 між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, у відповідності до умов якого до ТОВ "Вердикт Капітал" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором.

Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник відповідача адвокат Шовков О.С. подав до суду відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, зазначив наступне. Позивач стверджуючи, що Відповідачеві було надано кредит, навіть не вказав у якому власне розмірі та яким чином (способом) нібито його було надано, зазначаючи лише, що до нього перейшло право вимоги на певну суму. Відповідно до п. 2.5. Розділу №1 Кредитного договору «рахунок для зарахування коштів, спрямованих для повернення заборгованості за цим Договором: рахунок № НОМЕР_1 ». Сам факт підписання заяви про надання кредиту та кредитного договору жодним чином не доводить що банком було виконано своє зобов`язання та надано кошти Відповідачеві. Дана обставина може бути підтверджена лише випискою по рахунку, який було би відкрито на ім`я Відповідача, також необхідним є надання Позивачем та дослідження виписки по рахунку, зазначеному у п. 2.5. Кредитного договору. Як доказ того, що Відповідач отримав кредит Позивач надав: копію чек-листа з переліком документів; копія анкети-заяви на отримання кредиту; копію Розділу №1 кредитного договору №500963613від 03.11.2014 р.; копія Додатку №1 до кредитного договору. Таким чином, позивачем не надано жодного будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів та їх розміру у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві. Позивачем не надані виписки по рахунках за договором, докази отримання відповідачем грошових коштів в зазначеному чи якомусь іншому розмірі, не надано для огляду в судовому засіданні оригінали документів, копії яких долучені до позовної заяви. Немає жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту того, що Позивач є правонаступником ПАТ «Альфа-Банк» як він про те стверджує у позові. Відсутні докази переходу прав вимоги за кредитним договором, так як з договорів факторингу та відступлення прав вимоги не вбачається перехід права вимоги, зокрема відсутні відповідні додатки до договорів. Позивач здійснив розрахунки відсотків починаючи з 16.01.2019 р., інфляційні втрати та 3% річних з 26.11.2017 р., вказуючи суми відсотків, які були до цієї дати як напевно безспірні, однак розрахунки відсутні. Також Позивач два рази нарахував пеню, в першому випадку назвавши її Подвійна облікова ставка НБУ», а в другому пенею.

18.03.2021 позивачем було надано відповідь на відзив в якій зазначив, що обставини вчинення виконавчого напису нотаріуса не можуть братись до уваги судом, так як вчинення виконавчого напису нотаріуса - це позасудовий спосіб стягнення заборгованості. Натомість, скасовуючи виконавчий напис суд встановлює безспірність заборгованості та інші питання, які не вирішуються в рамках даної справи. Відповідачем не виконано виконавчий напис нотаріуса натомість, відповідачем подано позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (справа № 953/12940/20). Більш того, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, що вчинений 12.02.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Богомоловой Д.І. № 278 та згідно якого, на користь TOB «Вердикт Капітал» з відповідача заборгованість, що виникла по Кредитному договору 500963613 від 03.11.2014. В даному випадку, звернення до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості - це наразі єдиний спосіб захисту свого права як кредитора і в жодному випадку не призводить і не призведе до подвійного стягнення заборгованості. Тобто, вигідну позицію відповідачем висвітлено у відзиві на позовну заяву, а відомості щодо оскарження виконавчого напису та його скасування приховано. Також, що стосується розділу 2 до Кредитного договору, то вказаний розділ знаходиться у відкритому доступі на сайті первісного кредитора - на офіційному сайті банку в мережі інтернет за адресою www.alfabank.ua. Позичальник був ознайомлений із вказаними умовами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами, у задоволенні позову просить відмовити, також просить стягнути на користь відповідала судові витрати на правничу допомогу.

Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У зв`язку з відсутністю сторін, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом, відповідно до положень ст.247 ч.2 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенціїпрозахист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77,78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст. 77 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

03.11.2014 р. між ПАТ «Альфа-банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №500963613, відповідно до п. 2.1. якого сума кредиту складає 14 344,60 грн.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що окрім копії чек-листа з переліком документів, копії анкети-заяви на отримання кредиту, копії кредитного договору, розрахунку заборгованості та копії паспорта відповідача не міститься будь-якого належного та допустимого доказу на підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві.

Такими доказами, зокрема, може бути складена у відповідності до вимог діючого законодавства довідка про рух коштів по рахунку відповідача, підписана відповідальною особою банку, оригінал кредитного договору, виписки за картковим рахунком, докази отримання відповідачем кредиту чи перерахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача, належним чином завірена копія журналу зареєстрованих поштових відправлень, рекомендовані поштові повідомлення про вручення чи невручення повідомлень про відступлення права вимоги та про порядок погашення заборгованості за кредитним договором боржнику, але за час розгляду справи судом, представник позивача таких доказів на підтвердження заявлених позовних вимог суду не надав.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами кредитного договору № 500963613 від 03.11.2014 сторони погодили щомісячну сплату процентів за користування кредитом, який наданий до 04.11.2018 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 04.11.2018 року позивач мав, зокрема, повертати Банку кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами кожного місяця. Починаючи з 04.11.2018 року, позивач мав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вказане, банк не мав право після 04.11.2018 року нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Разом з тим, з наданих Позивачем розрахунків вбачається, що нарахування відсотків здійснювалось ним і за період після 04.11.2018, а саме позивач вказав, що розрахунок здійснено на 26.11.2020 (включно).

21 червня 2016 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» укладено Договір факторингу №1 відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами, перелік яких міститься у Додатку №1 до Договору.

Однак в якості доказів такий додаток до договору суду не наданий. Отже так як Додаток №1 до договору відсутній, відсутні підстави вважати, що право вимоги АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 за кредитним договором №500963613 від 03.11.2014 р. було відступлено ТОВ «Кредитні Ініціативи».

26.12.2018 р. між ТОВ "Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА»,укладено Договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, згідно якого Фактор набуває належне Клієнтові право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких міститься в Додатку №1-1 до Договору, що додається до даного Договору на паперовому носії. Відповідно ж до п. 2.3 Факторингового договору, право вимоги вважається відступленим Фактору з дати повної (остаточної) оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2. цього Договору.

Однак в якості доказів такий додаток №1-1 до договору суду не наданий.

Таким чином, неможливо встановити чи право вимоги було відступлено, з огляну на відсутність доказів здійснення оплати згідно п. 4.2., а зважаючи на відсутність реєстру боржників немає жодних підстав вважати, що за цим факторинговим договором право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №500963613 від 03.11.2014 р. було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА».

16.01.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, згідно якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору належне йому право вимоги до боржників за договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору. Відповідно ж до п. 2.3 Факторингового договору, право вимоги вважається відступленим Фактору з дати повної (остаточної) оплати Фактором ціни прав вимоги відповідно до п. 4.2. цього Договору.

В якості доказів такий додаток №1-1до договору суду не наданий. Натомість надано витяг додатка №1-2 до договору за підписом представника Позивача, тоді як інші відомості, що підтверджують достовірність вказаного документу, відсутні. Таким чином, неможливо встановити чи право вимоги було відступлено, з огляну на відсутність доказів здійснення оплати згідно п. 4.2., а зважаючи на відсутність реєстру боржників немає жодних підстав вважати, що за цим факторинговим договором право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №500963613 від 03.11.2014 р. було відступлено ТОВ «Вердикт Капітал».

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Суду не надано доказів на підставі яких Позивач отримав би право грошової вимоги до відповідача у зобов`язанні за кредитним договором №500963613 від 03.11.2014 р., укладеного з ПАТ «Альфа-Банк», у зв`язку з чим неможливо встановити, що ТОВ «Вердикт Капітал» є належним кредитором.

Відповідно до ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору є не обґрунтованим, не доведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.12,.13,.19, 76-78, 81, 141, 223, 274, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.512, 514, 1077, 1078 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» (04053 м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5Б, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 13 липня 2021 року.

Суддя Є. Р. Остропілець