П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2021 року м. Київ

Справа № 358/821/20

Провадження: № 22-ц/824/7646/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Іванової І.В., Пікуль А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богуславського районного суду Київської області від 19 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Тітова М.Б.

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕТАЛОН» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в:

У липні 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» (далі - ПрАТ «СК «ЕТАЛОН») звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.08.2019 року за участю автомобіля RENAULT Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , та сталася внаслідок порушення останнім ПДР України, було пошкоджено автомобіль марки «Toyota Yaris», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . На момент настання ДТП діяв поліс обов`язкового страхування № АО1202281 від 29.05.2019 року, яким забезпечено транспортний засіб RENAULT Clio, державний номерний знак НОМЕР_1 . На підставі вказаного полісу та угоди № 09-05-15847, укладеної між ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» та потерпілою ОСОБА_2 , зазначене ДТП визнано страховим випадком та потерпілій було виплачено страхове відшкодування в розмірі 70 000 грн., що підтверджується розпорядженням та відповідними платіжними дорученнями. Оскільки відповідач не повідомив страховика (позивача) у строки і за умов, визначених у пункті 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди, до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від ОСОБА_1 компенсації у повному обсязі регламентних виплат - матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, однак, з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. За наведених обставин, ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» просило суд стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу суму відшкодування у розмірі 70 000 грн та судові витрати.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 19 березня 2021 року позов ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 70 000 грн та 2102 грн понесених судових витрат на сплату судового збору.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності, страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування шкоди у не договірних зобов`язаннях. Зазначене узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного суду України від 16.09.2015 року у справі №6-284 цс15, та яка підтримана Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 495/8394/15-ц. Однак, суд першої інстанції послався на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.11.2018 року у справі № 621/2403/16, яка ухвалена раніше, ніж у справі № 495/8394/15-ц.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше став розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 12.08.2019 року о 18 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом RENAULT Clio, державний номерний знак НОМЕР_3 , в м. Києві на вул. Тверська, 2, рухаючись по другорядній дорозі, на перехресті нерівнозначних доріг не надав перевагу транспортному засобу «Toyota Yaris», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , котрий рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 20 січня 2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. (а.с. 9)

На момент настання ДТП діяв поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО-1202281 від 29.05.2019 року, забезпеченим транспортом згідно п. 7 якого є транспортний засіб RENAULT Clio, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Внаслідок вищезазначеного ДТП автомобіль «Toyota Yaris», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_3 , та яким керувала ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження, а його власнику заподіяно матеріальну шкоду у розмірі вартості відновлювального ремонту на суму 83 415,31 грн.

На виконання своїх зобов`язань ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування згідно страхового акту № 712-15847 від 02.03.2020 року в розмірі 70 000 грн (а.с. 15).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди. Доказів на підтвердження факту неповідомлення страховика з поважних причин не надав. При цьому, суд першої інстанції послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.11.2018 року у справі №621/2403/16.

Перевіряючи такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) за кожним страховим випадком суперечило б меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди, а тому стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає виключні випадки, за яких страховик може подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Так, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Наведеними правовими нормами встановлено обов`язок учасників дорожньо-транспортної пригоди вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторне транспортне страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди

Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-284цс15, від 30 березня 2016 року № 6-186цс16 та підтримана Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №760/5736/15-ц, від 14 лютого 2018 року у справі №752/9895/15-ц, від 28 лютого 2018 року у справі №722/1929/15-ц, від 4 квітня 2018 року у справі №522/24655/16-ц, від 25 квітня 2018 року у справі № 369/5335/15-ц, від 3 травня 2018 року у справі №210/3852/15-ц, від 16 травня 2018 року справа № 369/5335/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі №760/17929/15-ц, від 18 липня 2018 року справа № 759/19724/15-ц, від 12 вересня 2018 року у справі №459/212/17; від 20 вересня 2018 року у справі №754/10079/16-ц; від 10 жовтня 2018 року у справі №371/6159/16-ц; від 24 жовтня 2018 року у справі №300/847/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі №711/9786/16-ц, від 28 листопада 2018 року у справі №753/16761/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі №208/7291/13-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 756/5005/16-ц, від 20 лютого 2019 року у справі №753/18489/15-ц, від 20 лютого 2019 року у справі № 465/36/17, від 13 березня 2019 року у справі №495/8394/15-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 724/1009/16-ц, від 15 травня 2019 року у справі № 642/2779/17-ц, від 16 жовтня 2019 року у справі № 355/205/17, від 18 листопада 2019 року у справі № 464/9091/15-ц, від 17 січня 2020 року у справі № 463/5839/16-ц, від 25 лютого 2020 року у справі № 910/7825/19.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Матеріали справи свідчать, що факт і обставини дорожньо-транспортної пригоди зафіксовані правоохоронними органами; не зважаючи на закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, вина останнього у вчиненні ДТП, яка мала місце 12.08.2019 року, встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2020 року; ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» сплатило страхове відшкодування потерпілій особі, розмір страхового відшкодування, сплачений страховиком, не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування у порядку регресу.

Посилання суду першої інстанції на відсутність поважних причин неповідомлення відповідачем страховика про настання ДТП є помилковими, оскільки як зазначено вище обов`язок щодо повідомлення у триденний строк страховика про ДТП установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

До того ж, судом не встановлено обставин, що відсутність відповідного повідомлення призвела до необґрунтованих виплат позивача.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів доходить висовку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ст.33 та ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що призвело до неправильного вирішення спору.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердженняпри апеляційному перегляді справи.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення Богуславського районного суду Київської області від 19 березня 2021 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 19 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді А.А. Пікуль

І.В. Іванова