Справа № 415/8475/19
Провадження № 22-ц/810/166/21
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Луганської В.М., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Масловського Р.Є.

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа»,

відповідач Військово-цивільна адміністрація м. Лисичанськ Луганської області,

представник відповідача Калашник Дмитро Анатолійович

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа»

на ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 09 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Луньової Д.Ю. в м. Лисичанськ Луганської області,

за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Військово-цивільної адміністрації м. Лисичанська Луганської області в особі міжвідомчої комісії з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП та ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП та відновлення системи централізованого опалення,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року до Лисичанського міського суду Луганської області звернувся директор Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» з цивільним позовом до Виконавчого комітету Лисичанської міської ради (правонаступником, якої є Військово-цивільна адміністрація міста Лисичанськ Луганської області) в особі Міжвідомчої комісії з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання та ОСОБА_1 , в якому просить суд визнати протиправними та скасувати рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання Виконавчого комітету Лисичанської міської ради від 24.07.2019 р. № 12 в частині надання дозволу ОСОБА_1 на відключення квартири АДРЕСА_1 від мереж централізованого теплопостачання та зобов`язати ОСОБА_1 відновити систему централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 шляхом підключення нагрівальних приладів до системи централізованого теплопостачання.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 09 грудня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» до Військово-цивільної адміністрації м. Лисичанська Луганської області в особі міжвідомчої комісії з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП та ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішення міжвідомчої комісії з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мереж ЦО і ГВП та відновлення системи централізованого опалення закрито у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції Луганського окружного адміністративного суду.

В апеляційній скарзі Комунальне підприємство «Лисичанськтепломережа» просить ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області 09 грудня 2020 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального та матеріального права та не прийняв до уваги положення ст.6 Конвенції про захист прав людини, рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 р у справі «Сокуренко і Стригун проти України» положення ст.ст. 2, 4, 19 КАС України. Виходячи з вказаних положень скаржник зробив висновок, що публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий, однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносини його до справи адміністративної юрисдикції. Так скаржник вважає , що необхідно виходити із суті права та інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Водночас скаржник зазначає, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії, а визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Виходячи із правової позиції Конституційного Суду України в рішенні №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року, скаржник приходить висновку, що органи місцевого самоврядування можуть бути як суб`єктами приватних правовідносин, так і суб`єктами публічних правовідносин, при чому правовий статус державних чи місцевих органів влади визначається виключно нормами публічного права, незалежно від того, які права публічно-правового характеру (цивільні чи публічні) вони мають намір реалізувати. Також скаржник посилається на правову позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 року по справі №К/9901/5888/18 (363/2449/14-а), відповідно якої робить висновок, що його позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення окремих громадян від мереж централізованого теплопостачання направлені на поновлення прав позивача як виконавця послуг з постачання теплової енергії у процесі надання цих послуг конкретним споживачам. Крім того скаржник вважає, що у даній справі вже вирішувалось питання стосовно того, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку цивільної юрисдикції, так як Луганським окружним адміністративним судом вже відмовлялось у відкритті провадження в адміністративній справі №360/3611/19.

01 березня 2021 року на електронну поштову адресу Луганського апеляційного суду надійшов відзив від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 .. Мотивуючи який представник виходив з того, що предметом спору за позовною заявою комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» є законність рішення суб`єкта владних повноважень, яке прийняте на виконання власних публічно-владних управлінських функцій. У зв`язку із розглядом відповідних письмових звернень громадян щодо відключення квартир (жилих приміщень) від мереж централізованого опалення. Так само представник відповідача зазначає, що не можуть бути розглянуті за правилами цивільного судочинства вимоги ОСОБА_1 , оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання рішення міжвідомчої комісії протиправними. Виходячи з викладеного представник відповідача вважає ухвалу суду першої інстанції постановленою з додержанням вимог закону та просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу відхили а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Копію ухвали Луганського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року про відкриття апеляційного провадження у справі та апеляційну скаргу ВЦА м. Лисичанську Луганської області отримала 16 лютого 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 133). Про те у встановлений строк на адресу Луганського апеляційного суду відзиву в порядку ст. 360 ЦПК України не надійшло, що не заважає апеляційному розгляду справи.

Сторони у справі належним чином були повідомлені про розгляд апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.. ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У справі «Belletv. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто, передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Постановляючи ухвалу від 09 грудня 2020 року про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позов Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з підстав того, що спір у цій справі виник у сфері публічно-правових відносин, а його предмет стосується законності рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання ним власних публічно-владних управлінських функцій за наслідками розгляду відповідних письмових звернень громадян стосовно відключення квартир (приміщень) від мереж ЦО і ГВП.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції Луганського окружного адміністративного суду.

Судом першої інстанції при винесенні такої ухвали не врахована постанова Першого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі №360/3611/19 за зазначеними спірними правовідносинами. Мотивуючи правову позицію апеляційний адміністративний суд виходив з того, що в даній ситуації учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг, через що позовні вимоги КП «Лисичанськтепломережа» направлені на поновлення прав позивача як виконавця послуг з постачання теплової енергії у процесі надання цих послуг конкретним споживачам.

Наявність зазначеної постанови у взаємозвязку з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції обмежує доступність до правосуддя позивачу і робить неможливим розгляд справи в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Слід зазначити, що правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення та забезпечення доступності правосуддя.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, що ухвалу про закриття провадження судом постановлено з порушенням норм процесуального права, а саме права позивача на звернення до суду закріпленого ст.4 ЦПК України, та нормами Европейської конвенції з прав та основоположних свобод людини.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому провадженню у справі колегія суддів вважає обґрунтованими.

За приписами ч. 6 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Оскільки, суд першої інстанції допустився порушення норм процесуального, що призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 10, 268, 374, 379, 383, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» - задовольнити.

Ухвалу Лисичанського міського суду Луганської області від 09 грудня 2020 - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 23 березня 2021 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді В.М. Луганська

Ю.П. Лозко