КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2021 року

м. Київ

справа №362/4731/13

провадження № 22-ц/824/5158/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А.(суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Парфенюк В.А.

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Хаус»

заінтересовані особи - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2020 року у складі судді Ковбеля М.М.

у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест-Хаус» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: Публічне акціонернетовариство«Комерційний банк «Надра», ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року представник ТОВ «ФК «Інвест-Хаус» - Семченкова Н.С. звернулася до суду із заявою, в якій просила замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвест Хаус»; видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення з боржника на користь банку заборгованості за кредитним договором та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

В обґрунтування заяви зазначала, що 11 серпня 2015 року Васильківським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у справі 362/4731/13-ц про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором №239/П/74/2008-840 від 11 червня 2008 року.

05 березня 2020 року між банком та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого право вимоги до боржника за зобов`язаннями, передбаченими вказаним кредитним договором, перейшло до товариства.

Стверджував, що на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року апеляційний суд видав ПАТ «КБ «Надра» виконавчі листи, проте на час звернення до суду із заявою такі листи є відсутніми (втраченими), а заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором не погашена.

Зазначав, що перебування ПАТ «КБ «Надра» у процедурі ліквідації вплинуло на факт втрати оригіналів виконавчих листів та пропущення процесуальних строків.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2020 року заяву задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «КБ «Надра» його правонаступником ТОВ «ФК «Інвест Хаус»; видано заявнику дублікати виконавчих листів у даній справі, а також поновлено строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Не погоджуючись з указаною ухвалою, 04 лютого 2021 рокупредставник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу в частині видачі дублікатів виконавчих листів відносно боржника та поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання скасувати, прийняти у цій частині нову постанову про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу колегії суддів на те, що строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року становив один рік і закінчився ще 06 жовтня 2016 року, що передбачено ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на час вступу в силу рішення Апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року).

Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив вимоги заяви про видачу дублікатів виконавчих документів, оцінивши як обґрунтовані посилання заявника на їх втрату, оскільки підстави вважати втраченими документи, які не видавалися, відсутні.

Стверджує, що заявником не надано суду жодного документа на підтвердження існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів пред`явлення виконавчих листів до виконання у встановлений законом строк.

24 лютого 2021 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив керівника відділу врегулювання проблемної заборгованості ТОВ «ФК «Інвест Хаус» - Семченкової Н.С., в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Представник ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження. Встановив, що обставини справи свідчать про втрату виконавчих документів та наявність підстав для видачі їх дублікатів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання, оскільки рішення суду не виконано до цього часу.

Проте, колегія не в повній мірі погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором «Автопакет» № 239/П/74/2008-840 від 11 червня 2008 року у розмірі 248 137,94 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 2 481,38 грн.

Рішення набуло законної сили.

05 березня 2020 року між ПАТ «КБ «НАДРА» та ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест-Хаус» укладено договір №GL2N79735 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «КБ «НАДРА» відступило, а ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест-Хаус» набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором «Автопакет» № 239/П/74/2008-840 від 11 червня 2008 року.

ТОВ «ФК «Інвест Хаус», звертаючись до суду, просило, зокрема, замінити сторону виконавчого провадження з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Інвест Хаус».

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Положенням частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договором цесії) є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження (постанова Верховного Суду від 23 липня 2019 року у справі №905/1976/16).

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (Постанова Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 2-3897/10).

Зважаючи на положення статті 512 ЦК, 442 ЦПК та 15 Закону України «Про виконавче провадження», а також висновки Верховного Суду, доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для заміни сторони виконавчого провадження є безпідставними.

Таким чином, зважаючи на те, що ПАТ «КБ «Надра» на підставі договору №GL2N79735 від 05 березня 2020 року відступило ТОВ «ФК «Інвест Хаус» право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором «Автопакет» № 239/П/74/2008-840 від 11 червня 2008 року, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Щодо вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу дубліката виконавчого документа колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Положення ч. 1 ст. 433 ЦПК України узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Звертаючись до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» посилалося на те, що Апеляційним судом Київської області видано ПАТ «КБ «Надра» виконавчі листи.

Проте, у матеріалах справи відсутня відповідна заява банку про видачу виконавчих листів, а також будь-які інші докази видачі виконавчих документів або волевиявлення банку на отримання цих виконавчих листів.

Натомість, на аркуші справи 14 міститься лист Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Білої І.В., в якому уповноважена особа повідомляє ТОВ «ФК «Інвест Хаус», що всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам за відступленими кредитними договорами, які були наявні в ПАТ «КБ «Надра», передано ТОВ «ФК «Інвест Хаус» при укладенні договору про відступлення права вимоги за Актом приймання-передачі оригіналів документів до вищевказаних договорів. Отже, всі наявні в ПАТ «КБ «Надра» оригінали виконавчих листів були передані ТОВ «ФК «Інвест Хаус» за вказаним актом. Таким чином, у ПАТ «КБ «Надра» відсутні оригінали виконавчих документів за відступленими ТОВ «ФК «Інвест Хаус» кредитними договорами. Повідомляє, що інформацією про їх місцезнаходження банк не володіє.

Отже, докази звернення та отримання ПАТ «КБ «Надра» виконавчих листів на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року у матеріалах справи відсутні.

Матеріалами справи встановлено, що рішення Апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором набрало законної сили 06 жовтня 2015 року.

На момент набрання рішенням законної сили діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон №606-XIV).

Статтею 22 Закону №606-XIV було передбачено, що виконавчі документи може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Отже, за приписами Закону №606-XIV, який діяв на момент набрання рішенням законної сили, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за рішенням суду від 06 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили того ж дня, сплив 07 жовтня 2016 року.

З наведеного слідує, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2015 року сплив ще до набуття 05 березня 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у ПАТ «КБ «НАДРА» прав вимоги до ОСОБА_1 у даній справі.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що банк отримував виконавчі листи та станом на час продажу ПАТ «КБ «НАДРА» права вимоги ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 не втратив право пред`явлення виконавчих листів до виконання. А за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора.

Отже, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що банк, як первісний кредитор, виконавчі листи не отримав та строк пред`явлення виконавчих листів до виконання за рішенням суду від 06 жовтня 2015 року останнім пропущено.

До того ж, пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що обов`язковою умовою видачі дублікатів виконавчих документів є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 дійдено правового висновку, згідно якого якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Зважаючи на те, що ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не набуло права пред`явлення виконавчих листів до виконання у цій справі, оскільки первинний кредитор втратив таке право ще до укладення договору про відступлення прав вимоги, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для відмови у видачі дублікатів виконавчих листів.

Разом з тим, суд першої інстанції, наведених обставин та положень закону не врахував, неповно з`ясував обставини справи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку, щодо наявності правових підстав для поновлення ТОВ «ФК «Інвест Хаус» строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачі дублікатів виконавчих документів.

Отже, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду та дають підстави для висновку, що судом першої інстанції при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що вирішуючи заяву в частині вимог про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права, що в силу ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування ухвали в цій частині з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для пред`явлення їх до виконання.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржувалась, а тому відсутня необхідність у залишенні без змін ухвали суду в неоскаржуваній частині.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21 грудня 2020 року в частині задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Повне судове рішення складено «16» березня 2021 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик