Справа № 236/2472/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю: секретаря Олійник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

14.06.2021 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно(а.с.3-5).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с. 50).

Представник відповідача Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с.47-48).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Лиман Донецької області померла ОСОБА_2 , що підтверджується копїєю повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 461 від 11.10.2000 (а.с.9).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з:

-житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.07.1974 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори за реєстром № 1535, зареєстрованого в Слов`янському БТІ 02.08.1974 за реєстровим № 3862 (а.с.10-11);

-земельної ділянки загальною площею 0,0349га, призначеної для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташованої в АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ДН, виданого 30.01.1997 Краснолиманською міською радою.

Відповідно до вимог цивільного законодавства, роз`яснень постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 "Про судову практику у справах спадкування" пункт 1 - відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі- ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ч. ч.1, 2 ЦК УРСР спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом має місце тоді, коли воно не змінено заповітом.

Спадкодавець ОСОБА_2 до смерті спадковим майно не розпорядилася, заповіт не залишила.

Спадкоємці, які прийняли спадщину, після смерті ОСОБА_2 відсутні, що підтверджено повідомленням державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 25.06.2021.

Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави.

Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 2 Постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Такий висновок випливає із змісту абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень, згідно якого правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності Цивільним Кодексом України. Книга шоста ЦК України регулює цивільні віднсини спадкового права.

Позивач ОСОБА_1 , є єдиною спадкоємицею п`ятої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , згідно із ст. 549 ЦК УРСР (редакція 1963), тобто вступила в управління та володіння спадковим майном. Даний факт підтверджується письмовими доказами: звітом про задовільний стан нерухомого майна, як домоволодіння, так і земельної ділянки, довідкою(актом), щодо догляду, утримання та користування зазначеним майном, починаючи з 2000, саме позивачем ОСОБА_1 (а.с. 24-25, 36-39).

Тобто, фактично, на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини, позивач вступила в управління та володіння спадковим майном, а тому враховуючи цивільне законодавство, яке діяло на час відкриття спадщини, а саме ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини

свідоцтво про право на спадщину

Спадкові права після смерті ОСОБА_2 , позивач як спадкоємець п`ятої черги за законом, юридично не оформила, оскільки вважала, що фактично є власником спадкового майна.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 Цивільного кодексу України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Для оформлення своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, позивач, звернулася до нотаріальної контори, однак, їй повідомлено про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки документально не підтверджується родинний зв`язок спадкодавця зі спадкоємцем, факт прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця(втрата оригіналів).

Згідно п. 4.1 та п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Для заявника встановлення вищезазначеного факту родинних відносин, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом у встановленому законом порядку.

Відповідно до повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо:

- актового запису про смерть ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в м. Красний Лиман Донецької області, Україна, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 147 від 19.03.1996, із заявою по факту смерті до відділу РАГС 19.03.1996 зверталася дочка ОСОБА_5 ;

- актового запису про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка народилася в м. Красний Лиман Донецької області, Україна, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 461 від 11.10.2000, із заявою по факту смерті до відділу РАГС 11.10.2000 зверталася племінниця ОСОБА_5 ;

- актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 459 від 27.11.1956, батько дитини ОСОБА_4 , мати дитини ОСОБА_7 ;

- актового запису про шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який було зареєстровано 10.06.1978 Ленінським відділом РАГС Дніпропетровська, актовий запис № 809;

- актового запису про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 1087 від 19.12.2016;

та наданих позивачем копій свідоцтв: про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка народилася в м. Дніпро, Дніпропетровської області, актовий запис про народження № 376 від 31.03.1979року, батьками якої є: мати ОСОБА_5 , батько ОСОБА_9 , про шлюб ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , шлюб зареєстровано 29.08.1997року Краснолиманським відділом РАГС, вбачається родинний зв*язок між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_12 .

У зв`язку із відсутністю відомостей щодо актових записів (архівні книги за 1928-1935 передані до Державного архіву м. Донецька) про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є рідними братом та сестрою, заявник не має можливості довести ступінь спорідненості.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин повністю доведений, бо досліджені судом докази свідчать про те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно є двоюрідною тіткою позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».

Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. 15, 16, 25, 328, 1220,1266, 1268 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання факту родинних відносин, встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Встановити факт родинних відносин, визнав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , двоюрідною племінницею ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на спадкове майно, яке складається з:

- житлового будинку «А-1», загальною площею 35,8 кв.м., в тому числі житловою 13,2 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б», огорожа №1, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять сім);

- земельної ділянки загальною площею 0,0349га, призначеної для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташованої в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя -