Справа № 505/2910/19
Провадження № 2/505/655/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2021 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді - Івінського О.О.

за участю секретаря - Черчел Ю.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Подільськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 10 вересня 2019 року звернулась з позовною заявою до суду, та просила визнати відповідача батьком малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та внести відповідні зміни до актового запису про народження дітей, записавши відповідача батьком дітей.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 вони у дитинстві навчались у одній школі села Домниця Котовського району Одеської області і з тих пір були знайомі. У кінці квітня - на початку травня 2008 року я і ОСОБА_2 зустрілись у клубі села Домниця і з цього часу почали зустрічатись. В серпні 2008 року ОСОБА_2 , під час сватання, у присутності батьків, сказав, що вони з ним від тепер будуть жити разом і що будуть чоловіком і дружиною. Позивач погодилась на цю пропозицію. Спочатку, з серпня до вересня 2008 року вони з ОСОБА_2 жили у будинку її батьків, а у вересні 2008 року перейшли жити в будинок АДРЕСА_1 . Приблизно в середині липня 2008 року від відповідача ОСОБА_2 позивач завагітніла. Під час вагітності на прохання лікаря гінеколога Котовської міської лікарні ОСОБА_5 , у якого вона стояла на обліку, ОСОБА_2 зробив та здав флюорографію своєї грудної клітини та аналіз крові, так як необхідно було переконатись, у тому, що батько майбутньої дитини здоровий і не хворіє. Тобто він не приховував, що є батьком майбутньої дитини. Пізніше ОСОБА_2 подарував позивачу срібне обручальне кільце та срібні сережки, як своїй цивільній дружині, які досі вона зберігає вдома. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них з ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 . В актовому записі про народження сина ОСОБА_6 , в графі «батько», запис про ім`я і по батькові сина був виконаний відповідно до положень ст. 135 СК України. На початку серпня 2010 року від відповідача ОСОБА_2 позивач знов завагітніла. Під час і цієї вагітності, на прохання лікаря гінеколога Котовської міської лікарні ОСОБА_5 , у якого вона стояла на обліку, ОСОБА_2 здав флюорографію своєї грудної клітини та аналіз крові. Тобто, і у цьому випадку, він не приховував, що він є батьком майбутньої дитини. ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_1 з ОСОБА_2 народився син ОСОБА_4 . В актовому записі про народження сина ОСОБА_7 , в графі «батько», запис про ім`я і по батькові сина був виконаний відповідно до положень ст. 135 СК України. Крім цього, відповідач, під час вагітності, до народження синів, як майбутній батько на прохання лікаря, здавав кров як донор. Під час спільного життя з ОСОБА_2 , він допомагав позивачу доглядати за спільними дітьми: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , гуляв з ними, у силу своїх можливостей матеріально забезпечував та купував дітям подарунки, любив їх та часто фотографувався з ними, тобто він піклувався про синів духовно й матеріально, як рідний батько. Також зазначила, що ОСОБА_8 народився з дефектом ноги і треба було вилікувати цей дефект, у зв`язку з чим позивач возила його у Одеську обласну дитячу лікарню. ОСОБА_2 теж декілька раз їздив з позивачем і сином ОСОБА_7 в Одесу в лікарню і допомагав їм. Через деякий час, після народження ОСОБА_7 . у 2011 році ОСОБА_2 залишив позивача з дітьми в селі Домниця, а сам переїхав жити у місто Котовськ, де почав жити з іншою жінкою. На цей час, ОСОБА_2 , відмовляється добровільно прийти до Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та на підставі ст. 134 СК України внести відповідні зміни до актових записів про народження ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та визнати батьківство, щоб вказаний відділ видав нові свідоцтва про народження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в яких він був би вже вказаний як батько цих дітей. Тим самим ОСОБА_2 фактично відмовляється визнати себе батьком спільних синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому позивач і змушена звернутися в суд з даним позовом.

Відповідачем, у встановлений судом строк, наданий відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначає, що позовні вимоги викладенні в заяві підлягають задоволенню лише в частині визнання його батьком ОСОБА_3 і не підлягають задоволенню в іншій частині, з огляду на те, що з позивачем проживав спільно з листопада 2008 року до серпня 2011 року без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . У процесі спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_3 , батьком якого позивач його не зареєструвала, з метою отримувати фінансову допомогу від держави, як мати одиначка. Більше спільних дітей у відповідача з позивачем немає. Після цього, відносини з позивачем погіршилися, тому відповідач часто і тривало не ночував у будинку за адресою спільного проживання. За наявною у відповідача інформацією, в той період позивач часто спілкувалась з іншим чоловіком від якого, за його припущенням завагітніла сином ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вважає, що всі докази, на які посилається у своїй позовній заяві позивач, як на підтвердження того, що позивач є батьком ОСОБА_4 , є неналежними та недостатніми для доведення в суді цього факту. Тому, з огляду на вищевказане, просив призначити судову молекулярно-генетичну експертизу за клопотанням позивача.

За заявою позивача ОСОБА_1 ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24 вересня 2020 року по даній цивільній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання - чи є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьком малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, також просила стягнути з відповідача судовий збір, витрати пов`язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи, та комісію від приймання платежу за її сплату.

Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодився та визнав їх, вказав, що ознайомився з матеріалами справи, заяв, клопотань щодо сумнівів проведеної експертизи та призначення повторної експертизи до суду не подавав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Подільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, ніяких заяв та клопотань до суду не подавав.

Керуючись ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних в ній доказів, за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання.

Вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Климентівської сільської ради Котовського району Одеської області 25 травня 2010 року, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком є ОСОБА_9 , мати ОСОБА_1 , яка є позивачем по справі. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, вбачається, що відомості про батька дитини ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , в актовий запис про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Климентівської сільської ради Котовського району Одеської області 17 травня 2011 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком є ОСОБА_9 , мати ОСОБА_1 , яка є позивачем по справі. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, вбачається, що відомості про батька дитини ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , в актовий запис про народження записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Під час розгляду справи, враховуючи відзив на позовну заяву, встановлено, що сторони у справі визнали, що між ними з 2008 року були близькі стосунки до 2011 року, тому вказані обставини відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягали.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно із статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2008 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства («Kalacheva v. Russia», заява № 3451/05, § 34, рішення ЄСПЛ від 07 травня 2009 року).

За висновком експерта № 117 судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи від 26.11.2020 року, вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків за результатами молекулярно-генетичної експертизи складає не менше 99,99999%. Таким чином біологічне батьківство ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 практично доведено.

Відповідно до частини другої статті 113 ЦПК України якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі №591/6441/14-ц.

Посилання відповідача щодо певного періоду часу він не ночував у будинку за адресою спільного проживання та щодо того, що позивач спілкувалась з іншим чоловіком від якого за припущенням народила сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та неможливість бути його біологічним батьком є неспроможними.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

З урахуванням задоволення позовних вимог про визнання батьківства, та оскільки позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, так як є одинокою матір`ю, яка має дитину віком до чотирнадцяти років, у відповідності з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ст. 139 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані із проведенням судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 117 від 26.11.2020 року у розмірі 8866,80 грн., які підтверджуються квитанцією.

Витрати на банківські послуги в розмірі 35,00 грн. не відносяться до судових витрат, тому не підлягають стягненню на користь позивача.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи задоволення позовних вимог про визнання батьківства, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 витрат понесених останньою на сплату судового збору та проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.12, 13, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженця міста Рибниця, Молдова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Зобов`язати Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести відповідні зміни до актового запису №06 від 11.05.2010 року, про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зазначивши в графі «батько» - ОСОБА_2 , громадянин України, уродженець міста Рибниця, Молдова.

Зобов`язати Подільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести відповідні зміни до актового запису №04 від 17.05.2011 року, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зазначивши в графі «батько» - ОСОБА_2 , громадянин України, уродженець міста Рибниця, Молдова.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженця міста Рибниця, Молдова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової генетичної експертизи у розмірі - 8866,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_3 , уродженця міста Рибниця, Молдова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

В іншій частині вимог про стягнення судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Котовський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 19 липня 2021 року.