Провадження № 2/643/1439/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2021 року Московський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого - судді Довготько Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Петрової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ципліцький Д.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить суд, звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок погашення вимог кредитора ОСОБА_1 у розмірі 942 395,81 грн. шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ципліцький Д.О. зазначає, що 06 квітня 2018 року між ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_3 (далі - позичальник, боржник) було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П. за реєстровим номером 649. Відповідно до умов Договору позики Позикодавець передав, а Позичальник прийняв на підставі цього Договору у власність грошові кошти у сумі 244 588 гривень 00 копійок, що складає 9400 доларів США 00 центів. Позичальник зобов`язався сплатити Позикодавцю суму позики до шостого числа кожного місяця строком повернення позики до 06.04.2021 р. в порядку та на умовах визначених Договором. Жодного платежу (в тому числі й платежу до 06.05.2018 р.) на виконання умов договору позичальником здійснено не було, у зв`язку з чим на підставі п. 5 Договору позики у позикодавця виникає право вимагати дострокового повернення усієї суми боргу. Станом на 06.08.2018 р. сума боргу, за офіційним курсом НБУ становила 9 400 $ * 2709.2701/100 = 254 671,39 грн. Відповідно до п. 2 Договору позики у випадку прострочення Позичальником чергового платежу більше ніж на два календарні дні, позичальник сплачує Позикодавцю штраф (пеню) у розмірі 3% від загальної суми позики, за кожен день прострочки, починаючи з третього дня. Так, починаючи з 09.05.2018 р. (3 день після нездійснення першого платежу) по 06.08.2018 р. (день смерті боржника), що становить 90 днів прострочення, пеня складає 25 380 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 06.08.2018 р. становить 687 724,42 грн. Станом на 06.08.2018 р. сума боргу за Договором позики від 06.04.2018 р. становить: 254 671,39 + 687 724,42 = 942 395,81 грн. Боржник ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її спадкоємцем є ОСОБА_2 . 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 , в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини, було заявлено про свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_3 у межах спадкової справи 964/2018, заведеної Одинадцятою ХДНК. Після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини, 08.02.2019 р. на адресу спадкоємця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 було направлено вимогу в порядку ст. 1282 ЦК України про необхідність задоволення вимоги кредитора ОСОБА_1 у розмірі 979 057,00 грн. шляхом одноразового платежу, яка була отримана спадкоємцем 12.02.2019 р. Станом на 11.10.2020 р. вимоги кредитора не виконані. Крім того, спадкоємцем ОСОБА_2 було подано позов про визнання договору купівлі-продажу, недійсним. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2020 р. №643/12868/18 позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Клопотовою Л.Ю. 20.08.2018 р. за №400. Факт невиконання відповідачем вимоги кредитора, пред`явлення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу, свідчить про ухилення відповідача від задоволення кредитора спадкодавця. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Згідно Договору іпотеки від 06.04.2018 р. предмет іпотеки: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 належала спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.10.2020року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.10.2020року, заборонено відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25.01.2021року, витребувано з П`ятої Харківської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №964/2018 після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інформацію із спадкового реєстру.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.02.2021року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_4 до суду надійшла заява, в якій останній просить судове засідання провести у його відсутність та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від представника відповідача ОСОБА_5 до суду надійшла заява 08.04.2021року, в якій останній просить справу розглядати за відсутністю відповідача та її представника. Проти задоволення позову заперечують та просять відмовити у його задоволенні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 06 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики, відповідно до умов якого, остання взяла у ОСОБА_1 в борг грошові кошти у сумі 244 588,00 грн., що складає 9 400,00 доларів США, за курсом Національного банку України, що складає 26 гривень 02 копійок за 1 долар США / а.с.5-6/.

В якості забезпечення виконання взятого на себе зобов`язання, 06 квітня 2018 року ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 28,4 кв.м., загальною площею 47,0 кв.м., яка їй належала на праві особистої приватної власності / а.с.7-10/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла. Після її смерті відкрилась спадщина.

Як вбачається з копії спадкової справи №964/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 22.08.2018року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулася її донька ОСОБА_2 , а 19.09.2018року було подано претензію кредитора ОСОБА_1 /а.с.55-73/.

Крім того, судом встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2020року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотова Л.Ю. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , посвідчений 20.08.2018року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Ларисою Юріївною, реєстраційний номер 400. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20.01.2021року, рішення Московського районного суду м. Харкова від 23.09.2020року в частині позовних вимог щодо витребування майна з чужого незаконного володіння змінено в частині мотивів.

Як вбачається з постанови Харківського апеляційного суду від 20.01.2021року судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовою Л.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №400, 20 серпня 2018 року ОСОБА_1 (іпотекодержатель) за іпотечним договором, посвідченим 06 квітня 2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П. за реєстровим номером 650, укладеним між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавцем), далі «представник продавця» та ОСОБА_6 , далі «покупець», уклали договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , за яким представник продавця передає квартиру у власність (продає) покупцю, а покупець приймає у власність (купує) цю квартиру і зобов`язується сплатити за неї обговорену суму. В свою чергу 08.11.2018 ОСОБА_6 за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу квартири відчужила спірну квартиру на користь ОСОБА_7 . Отже, ОСОБА_2 втратила право власності на квартиру після того, як 20 серпня 2018 року ОСОБА_1 (іпотекодержатель) за іпотечним договором, укладеним між ОСОБА_1 (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавцем), далі «представник продавця» та ОСОБА_6 , далі «покупець», уклали договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , за яким представник продавця передає квартиру у власність (продає) покупцю, а покупець приймає у власність (купує) цю квартиру і зобов`язується сплатити за неї обговорену суму та 18 листопада 2018 року ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_7 (покупець) уклали договір купівлі-продажу, згідно якого продавець передає у власність, а покупець приймає у власність спірну квартиру. ОСОБА_7 є добросовісним набувачем спірної квартири, діяв обачно та правомірно, не мав підстав вважати, що підстави набуття ОСОБА_6 спірної квартири можуть бути оспорені, оскільки ОСОБА_1 у договорі купівлі-продажу від 20 серпня 2018 року діяв як іпотекодержатель, а не як представник за довіреністю. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу квартири не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку щодо відшкодування збитків, що завдані таким відчуженням. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, шо задоволення позовних вимог про витребування спірної квартири у ОСОБА_7 , який є добросовісним набувачем, призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки в такому випадку на ОСОБА_7 буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Тому в задоволенні вимог щодо витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтями 1261-1265 Цивільного кодексу України визначено п`ять черг спадкування.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з частиною 1 статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (пункти 4.14-4.18) визначено порядок видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як передбачено ч. 1-2 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Судом встановлено, що спадковємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини.

Разом з тим, на час розгляду справи квартира АДРЕСА_1 не входить до складу спадкової маси, оскільки як убачається з матеріалів справи, спірна квартира АДРЕСА_1 08.11.2018 за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу квартири була відчужила на користь ОСОБА_7 , який, як встановлено судом апеляційної інстанції у постанові від 20.01.2021року, є добросовісним набувачем.

Відомості щодо реєстрації спірної кватири за померлим спадкодавцем - ОСОБА_3 на праві власності, у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд дослідивши надані сторонами докази у справі й надавши їм належну правову оцінку та встановивши всі обставини справи щодо майна спадкодавця, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рахунок погашення вимог кредитора ОСОБА_1 у розмірі 942 395,81 грн. шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про повну відмову у задоволенні позову, заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати не підлягають стягненню з відповідача та відшкодуванню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 200, 206, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на спадкове майно - залишити без задоволення.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 2310.2020року шляхом зняття заборони відчуження квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду, протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.07.2021року.

Позивач: ОСОБА_1 - АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 - АДРЕСА_4 .

Суддя - Т.М.Довготько