Єдиний унікальний номер судової справи 490/4309/20
Номер провадження 22-ц/812/281/21
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

22 березня 2021 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача Сіхарулідзе Д.Г.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва» рішення, яке ухвалено Центральним районним судом міста Миколаєва 03 грудня 2020 року, під головуванням судді Гуденко О.А. в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості по заробітній платі,

УСТАНОВИЛА:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва» (далі КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва») про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 2017 працювала в КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на посаді заступника директора.

26 лютого 2020 року позивача було звільнено з роботи на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, у зв`язку з невиплатою заробітної плати у період з 01 січня 2020 року по дату звільнення.

В день звільнення відповідач не виплатив всіх сум, що належать для виплати позивачу, що утворило заборгованість в загальній сумі 146 072 грн. 15 коп., з яких 22 429 грн. 89 коп. заборгованість по заробітній платі за січень 2020 року, 20 186 грн. 91 коп. заборгованість по заробітній платі за лютий 2020 року, 36 165 грн. 68 коп. компенсація за невикористану відпустку, 67 289 грн. 67 коп. вихідна допомога в розмірі тримісячного середнього заробітку за ст.44 КЗпП України.

Станом на день подачі позову до суду заборгованість по заробітній платі позивачу виплачена частково, а саме 22 травня 2020 року від КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на рахунок ОСОБА_1 надійшли 76 521 грн. 78 коп.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» грошові кошти в сумі 69 550 грн. 37 коп.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 жовтня 2020 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_3

КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» надала до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечувала. Відповідач зазначав, що, станом на 22 травня 2020 року з позивачем проведений розрахунок в повному обсязі у відповідності до розрахунково-платіжної відомості, а саме 7 476 грн. 63 коп. заборгованості по виплаті заробітної плати за січень 2020 року, 6 728 грн. 97 коп. заборгованості по виплаті заробітної плати за лютий 2020 року, 36 652 грн. 68 коп. вихідної допомоги, 35 992 грн. 73 коп. компенсації за невикористану відпустку. З урахуванням сплати ПДФО позивачу виплачено 76 521 грн. 78 коп. Також вказував на те, що позовні вимоги ґрунтуються на невірному розрахунку середнього заробітку, не відповідає дійсності довідка про нараховану заробітну платню, дані позивача не включають відомості із утриманих та відрахованих ПДФО, не враховано приписи колективного договору. Крім того, накази про преміювання №01-09/4/1 від 24 січня 2020 року та № 01-09/5 від 25 лютого 2020 року скасовано наказом від 08 квітня 2020 року. Також, відповідачем подана заява про вчинення злочину ОСОБА_3 , в тому числі і щодо підписання наказів які стали підставою позову.

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 грудня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на користь ОСОБА_1 47 288 грн. 75 коп., з яких: 14 953 грн. 26 коп. невиплаченої заробітної плати, 1 729 грн. 50 коп. компенсації за невикористану відпустку, 30 605 грн. 99 коп. вихідної допомоги при звільненні.

Стягнуто з КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на користь держави 472 грн. 88 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва», посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення районного суду скасувати та постановити нове судове рішення як відмовити у задоволені позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позивач працювала в КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на посаді заступника директора з 08 серпня 2017 року по 26 лютого 2020 року.

Розмір заробітної плати у період часу, який охоплює січень та лютий 2020 року, встановлений рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №789 від 26 липня 2019 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10 серпня 2018 №744 «Про затвердження штатного розпису Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва», яким затверджено штатний розпис КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» у кількості 7 штатних одиниць із місячним фондом заробітної плати 142 283 грн. 31 коп., визначено за посадою «заступник директора» дві штатні одиниці з посадовим окладом 14 953 грн. 26 коп., премією 29 906 грн. 52 коп. та місячним фондом заробітної плати у 44 859 грн. 78 коп.

Згідно з п.4.16 колективного договору між роботодавцем і трудовим колективом КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на 2018-2021 роки, схваленого на Загальних зборах трудового колективу 05 листопада 2018 року, роботодавець зобов`язується заробітну плату у грошовому виразі (у гривнях) виплачувати до 15 числа за першу половину місяця, до 30 числа остаточний розрахунок.

Відповідно до п. 4.10 колективного договору визначено, що преміювання працівників здійснюється згідно з Положенням (додаток 3).

Відповідно до п. 2.4 додатку 3 до колективного договору передбачено, що загальний розмір премії, що нараховується працівникам установи, визначається керівником установи. Конкретний розмір премії працівників граничними розмірами не обмежується, але визначається в межах встановленого фонду преміювання та/або економії фонду оплати праці.

Пунктом 2.7 додатку 3 визначено, що у повному обсязі премія виплачується за фактично відпрацьований час працівникам, які виявили сумлінне виконання службових обов`язків, не допустили порушень трудової та виконавської дисципліни

Згідно з п.2.9 додатку 3 регламентовано, що при призначенні та звільненні за неповний відпрацьований місяць премія не нараховується.

Відповідно до пункту 3.1 додатку 3, премія виплачується одночасно з виплатою заробітної плати за другу половину місяця, за який була нарахована премія.

Наказом № 01-09/4/1 від 24 січня 2020 року «Про нарахування заробітної плати працівникам КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» ухвалено про виплату посадового окладу та премії за січень 2020 року згідно штатного розкладу, у розмірі встановленим рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради згідно відпрацьованого робочого часу (а.с.56).

Наказом № 01-09/5 від 25 лютого 2020 року «Про нарахування заробітної плати працівникам КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» ухвалено про виплату посадового окладу та премії за лютий 2020 року згідно штатного розкладу, у розмірі встановленим рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради згідно відпрацьованого робочого часу (а.с.57).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради №789 від 26 липня 2019 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 10 серпня 2018 року №744 «Про затвердження штатного розпису Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва», яким затверджено штатний розпис Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва», позивачу, як заступнику директора, встановлено посадовий оклад у розмірі 7 476 грн. 63 коп., премія у розмірі 14 953 грн. 26 коп. (а.с.64).

Наказом №04-01/6 від 26 лютого 2020 року позивача звільнено з займаної посади з 26 лютого 2020 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиплатою заробітної плати з 01 січня 2020 року. Ухвалено про виплату компенсації за 61 календарний день щорічної основної відпустки за період роботи з 08 серпня 2017 року по 07 серпня 2018 року, 08 серпня 2018 року по 07 серпня 2019 року, 08 серпня 2019 року по 26 лютого 2020 року. Ухвалено про виплату вихідної допомоги у розмірі, передбаченому ст.44 КЗпП України (а.с.7).

Втім, при звільненні з позивачем не був проведений повний розрахунок та належні їй кошти не були виплачені в повному обсязі.

Згідно зарплатної відомості №3 «Перерахування заробітної плати на картки працівників КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» за першу половину травня 2020 року ОСОБА_1 перераховано грошові кошти у розмірі 76 521 грн. 78 коп. Згідно відбитку печатки, зарплатну відомість прийнято до виконання банком 22 травня 2020 року (а.с.65).

Відповідно до наказу №01-08/9 від 08 квітня 2020 року «Про скасування наказів від 24 січня 2020 року №01-09/4/1 та від 25 лютого 2020 року №01-09/5», наказано відмінити накази від 24 січня 2020 року №01-09/4/1 та від 25 лютого 2020 року №01-09/5 щодо преміювання працівників КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» за січень-лютий 2020 року. Наказано виплату заробітної плати провести за рахунок фонду оплати праці КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на 2020 рік згідно з посадовими окладами штатного розпису (а.с.55).

Стаття 43 Конституції України гарантує, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.94 КЗпП України та ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.110 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року за №100 (з наступними змінами і доповненнями).

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв`язку з затримкою розрахунку, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 № 100.

Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені ст.117КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про те, що відповідач, звільняючи позивача з роботи, відповідного розрахунку з останньою щодо усіх належних їй сум при звільненні проведено не було, що є його обов`язком.

Судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі за січень 2020 року в сумі 14 953 грн. 26 коп. (з врахуванням премії) та вихідну допомогу у сумі 30 605 грн. 99 коп. на підставі ст.44 КЗпП України.

Також, слід зазначити, що згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в рішенні.

За таких обставин доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції, безпідставно не враховано положення податкового законодавства та не зазначено у рішенні про те, що з суми стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають утриманню податки та інші обов`язкові платежі, не заслуговують на увагу і не можуть бути прийняті в якості підстав для зміни судового рішення. Питання щодо справляння і сплати податків й інших обов`язкових платежів вирішуватиметься при виконання судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Рішення суду в оскаржуваній частині відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір стягнутої судом компенсації за невикористані дні відпустки підлягає відповідному корегуванню. Зокрема, за невикористанні 61 день відпустки відповідачем сплачено 35 992 грн. 73 коп., замість 36 165 грн. 68 коп. та різниця становить 172 грн. 95 коп., яка і підлягає стягненню на користь позивача.

За такого, судове рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 грудня 2020 року в частині вирішення вимог про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, а відповідно і загального розміру стягнень підлягає зміні, шляхом зменшення стягнення з КУ ММР «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні відпустки з 1 729 грн. 50 коп. до 172 грн. 95 коп. та загальний розмір стягнень з 47 288 грн. 75 коп. до 45 732 грн. 20 коп. В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 03 грудня 2020 року в частині вирішення вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку, а відповідно і загального розміру стягнень змінити, зменшивши стягнення з Комунальної установи Миколаївської міської ради «Центр енергоефективності м. Миколаєва» на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку з 1 729 (одна тисяча сімсот двадцять дев`ять) грн. 50 коп. до 172 (сто сімдесят дві) грн. 95 коп. та загальний розмір стягнень з 47 288 (сорок сім тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 75 коп. до 45 732 (сорок п`ять тисяч сімсот тридцять дві) грн. 20 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 26 березня 2021 року