Справа № 149/1581/21
Провадження №2/149/471/21
Номер рядка звіту 43
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.07.2021 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Войнаревича М.Г. ,

при секретарі Паламарчук Л.В.,

за участю представника позивача прокурора Денчук О.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі: Хмільницької міської ради, як органу управління майном КНП «Хмільницька центральна лікарня» Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2021 року позивач звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 із позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення.

Позов мотивовано тим, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06.06.2019 року у справі № 149/775/19 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вироком Вінницького апеляційного суду від 29.11.2019 року скасовано вирок Хмільницького міськрайонного суду в частині призначеного покарання та постановою Верховного суду від 03.09.2020 року вирок апеляційного суду змінено в частині призначеного покарання.

Згідно вказаних вироків встановлено, що 05.10.2018 року о 09:20 год. ОСОБА_1 керуючи, технічно справним автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проїжджій частині проспекту Свободи в напрямку вул. 1-го Травня в м. Хмільник, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти аптеки № 156 по вул. 1-го Травня в м. Хмільник, по якому в той час в бік аптеки здійснювала перехід ОСОБА_2 , в порушення вимог пункту 18.1 ПДР України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, усвідомлюючи факт порушення правил безпеки дорожнього руху, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та легковажно розраховуючи на їх відвернення, не вжив заходи до зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка отримала тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_1 померла у лікарні.

Впродовж 2018 року ОСОБА_2 перебувала на лікуванні 87 днів, вартість 1 ліжко-дня у 2018 році складає 1531, 28 грн, що в загальному складає 133 221, 36 грн. Також ОСОБА_2 впродовж 2019 року перебувала на лікуванні 26 днів, вартість 1 ліжко-дня у 2019 році складає 1573, 45 грн, що в загальному складає 40 909,7 грн.

Враховуючи викладене, загальна вартість лікування ОСОБА_2 склала 174131,06 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального некомерційного підприємства «Хмільницька центральна лікарня» Хмільницької міської ради кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

Ухвалою суду від 25.06.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадженні та призначено підготовче судове засідання.

Представник позивача прокурор Денчук О.В. в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 щодо задоволення позовних вимог не заперечує.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що вироком Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06.06.2019 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, встановлено йому іспитовий строк тривалістю 2 роки. Відповідно до ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України накладено на ОСОБА_1 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Призначене ОСОБА_1 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк один рік виконувати самостійно. (а.с.9-13)

Вироком Вінницького апеляційного суду від 29.11.2019 року вирок Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 06.06.2019 року в частині звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасовано та визнано винним за ч. 2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавлення права керувати транспортним засобом на строк 1(один) рік. Початок строку відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання. В решті оскаржуваний вирок- залишено без змін. (а.с.13-15)

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 19.05.2021 року, Спільне подання відносно засудженого ОСОБА_1 задоволено та ОСОБА_1 замінено невідбуту частину покарання, призначеного 06.06.2019 року Хмільницьким міськрайонним судом Вінницької області, скасованого 29.11.2019 року ухвалою Вінницького апеляційного суду та в подальшому 03.09.2020 року зміненого Касаційним кримінальним судом Верховного Суду, у виді позбавлення волі строком два роки два місяці і вісімнадцять днів на виправні роботи з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави строком на два роки. (а.с.17)

Вначслідок ДТП ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження та впродовж 2018 року перебувала на лікуванні 87 днів, вартість 1 ліжко-дня у 2018 році складає 1531, 28 грн, що в загальному складає 133 221, 36 грн. Також ОСОБА_2 впродовж 2019 року перебувала на лікуванні 26 днів, вартість 1 ліжко-дня у 2019 році складає 1573, 45 грн, що в загальному складає 40 909,7 грн, що підтверджується довідкою КНП «Хмільницька ЦРЛ» Хмільницької районної ради № 01-11-05/824 від 21.05.2021 року (а.с.18) та калькуляцією затрат (а.с.19)

Згідно з ч. ч. З, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 (545-93-п) від 16.07.1993 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день.

Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Враховуючи викладене вище, інтерес держави в даному позові виражається в інтересах частини Українського народу - членів відповідної територіальної громади.

Відповідно до статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти. У зв`язку із цим Відповідач своїми діями порушив матеріальні інтереси територіальної громади м. Вінниці.

Як визначено ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вина ОСОБА_1 встановлена вироком суду, який набрав законної сили, а витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину у добровільному порядку ОСОБА_1 не відшкодовано.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 1166, 1206 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 247, 263-265, 274, 280- 282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі: Хмільницької міської ради, як органу управління майном КНП «Хмільницька центральна лікарня» Хмільницької міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 ) на користь Комунального некомерційного підприємства «Хмільницька центральна лікарня» Хмільницької міської ради (розрахунок Вінницька філія АТКБ «ПриватБанк» НОМЕР_2 , ) кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, у розмірі 174 131,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1741 грн. 32 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 23.07.2021 року.

Суддя Войнаревич М. Г.