Дата документу 22.03.2021
Справа № 501/2645/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі

головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом: ОСОБА_1

до

відповідача: Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ»

предмет та підстави позову: про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом,

учасники справи:

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 28.11.2017 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» (третя особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Іллічівськ Одеської області) про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом (а.с.1-3 т.1), згідно якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 600 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивований тим, що він (позивач) з 25.10.1979 року працював в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» (нині ДП МТП «Чорноморськ»).

З 07.11.1979 року позивач був переведений і працював на посаді докера механізатора на 3-му районі порту згідно наказів начальника ІМТП №203 від 11.11.1979 та №261 від 29.08.1980.

Позивач вказує в позові, що працюючи в нічну зміну з 09 на 10.05.1985, відповідно до установлених на той час правил безпеки та технології закріплення вантажів, біля сьомої години ранку, при виконанні своїх трудових обов`язків він впав з вагону на залізничну колію та отримав травму голови. Зазначена обставина встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.09.2013.

Позивач стверджує, що на підставі зазначеного рішення, відповідачем складено акт по формі Н-1 та на підставі висновку МСЕК позивача визнано інвалідом 3-ої групи з втратою 50% працездатності.

Також, позивач посилається в позові, що починаючи з 1985 року та по день встановлення каліцтва, а потім і причинного зв`язку із травмою на виробництві та наслідками у формі хвороби (посттравматична енцилопатія) ІІ ступеню з посттравматичною епілепсією), він зазнав та зазнає глибинних переживань, оскільки від дня отримання травми порушились його життєві устої, він став інвалідом в молодому віці, його трудові та життєві функції обмежені станом здоров`я, його дружина та діти з періодичністю загострення хвороби змушені його доглядати, його молоді роки загублено психічною хворобою та він не є повноцінною людиною, яка в повній мірі здатна оцінювати життя та вести активний образ життя, оскільки його життєві функції суттєво порушено втратою здоров`я, яке є найвищою немайновою втратою.

Позивач вважає, що відповідач у зв`язку із незабезпеченням останнім належних та безпечних умов праці, що призвело до отримання травми і як наслідок втрати здоров`я, яке є найвищою немайновою втратою, повинен нести відповідальність та відшкодувати йому моральну шкоду.

Представником Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» 26.04.2018 на позовну заяву подано відзив (а.с.27-38 т.1), з якого вбачається, що відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, оскільки позивачем не надано доказів наявності протиправних дії (поведінки) відповідача, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з втратою 50% професійної працездатності, чим викликано моральні страждання. Зауважено, що з цивільного позову не випливає чим підтверджується наявність причинного зв`язку між заподіяною позивачу шкодою (яка згідно з цивільним позовом полягає в отриманні позивачем травми голови 10.05.1985, захворювання позивача на епілепсію, та встановлення позивачу третьої групи інвалідності), і протиправним діянням або бездіяльністю її заподіювача ДП «МТП «Чорноморськ» та вини відповідача ДП «МТП «Чорноморськ» в її заподіянні.

Відповідач вказує у відзиві, що судові рішення у справах №2-225/10, №1511/5964/2012, на які посилається позивач у позові не доводять винуватість відповідача у заподіянні шкоди позивачу.

Відповідач вважає, що довідки до акту огляду МСЕК серії ААА №260338 від 12.04.201, згідно з якою позивачу встановлено 50% втрати працездатності та довідки серії 10 ААВ №796373 від 12.04.2016, згідно з якою позивачу встановлено третю групу інвалідності і причиною зазначено трудове каліцтво, не доводить наявності вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу.

Крім того, відповідач вважає, що довідки до акту огляду МСЕК серії ААА №260338 від 12.04.2016, згідно з якою позивачу встановлено 50% втрати працездатності та довідки серії 10 ААВ №796373 від 12.04.2016, згідно з якою позивачу встановлено третю групу інвалідності і причиною зазначено трудове каліцтво не доводять наявність причинного зв`язку між травмою голови, яку позивач згідно з рішенням суду отримав 10.05.1985 та захворюванням позивача епілепсії, оскільки зазначені довідки до акту огляду МСЕК видаються лише для призначення пенсії, та на підставі тих документів, які надав позивач. Крім того, підставою для визнання МСЕК що причиною інвалідності є трудове каліцтво акт за формою Н-1 або судове рішення.

Крім того, згідно з листом головного лікаря обласного центру МСЕК №157 від 20.04.2011 вказано, що не звертаючи увагу на походження епілептичного синдрому МСЕК при винесенні експертного рішення керується даними на час огляду.

Таким чином, та обставина, що 12.04.2016 позивачу встановлено третю групу інвалідності і причиною зазначено трудове каліцтво (що випливає з судових рішень по справам №2-225/10, №1511/5964/2012) не доводить винуватість відповідача ДП «МТП «Чорноморськ» у заподіяні позивачу моральної шкоди.

Щодо довідки з поліклініки №1 від 01.02.2017, яка видана ОСОБА_1 про те, що він страждає захворюванням посттравматична енцефалопатія ІІ ст. з мікрозним ураженням центральної нервової системи, посттравматичною епілепсією…, відповідач вказує, що вона лише констатує той факт, що позивачу поставлений певний діагноз, однак ця довідка не свідчить про те що моральна шкода позивачу заподіяна діями відповідача, і не підтверджує наявність причинного зв`язку між отриманою травмою 10.05.1985 і захворюванням позивача на епілепсію та інвалідністю позивача.

Крім того, під час проведення розслідування нещасного випадку на запит комісії надійшов лист з Поліклініки №1 Іллічівської басейнової лікарні на водному транспорті вих. №117 від 30.03.2004, згідно з яким в 1985 наявні відомості про лікування на підставі листа непрацездатності з 11.05.1985 з діагнозом: Посттравматична енцефалопатія з епілептиформним синдромом на протязі 14 днів, що можливо розцінювати як захворювання, що пов`язано з травмою яка трапилась до 10.05.1985.

За таких обставин відповідач вважає спростованим твердження позивача про те, що існує причинний зв`язок між травмою, яку згідно з рішенням суду позивач отримав 10.05.1985 та захворюванням позивача епілепсії.

Представник позивача 07.06.2018 надав до суду пояснення на відзив (а.с.100-101 т.1), просить суд позов задовольнити.

Представник позивача 08.02.2021 надав до суду письмові пояснення з урахуванням висновків судово-психологічної експертизи (а.с.4-6 т.3).

Представник відповідача 10.03.2021 надав до суду письмові пояснення (а.с.16-22 т.3).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача 26.04.2018 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової психологічної експертизи (а.с.91-92 т.1).

Представник відповідача 11.06.2018 звернувся до суду з клопотанням про виклик свідків (а.с.200-202 т.1) та надав до суду заперечення на клопотання про призначення експертизи (а.с.203-205 т.1).

Представник відповідача 02.07.2018 надав до суду заперечення та клопотання про зобов`язання позивача надати до суду всі наявні документи щодо проходження лікування (а.с.216-219 т.1).

Представник відповідача 07.09.2018 звернувся до суду із заявами про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.232 т.1) та про відкладення розгляду справи (а.с.234 т.1).

Представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Іллічівськ Одеської області 25.10.2018 звернувся до суду із заявою про припинення 08.08.2017 діяльності юридичної особи (а.с.5 т.2).

Позивач 07.04.2019, 06.05.2019 звернувся до суду із заявами про відкладення розгляду справи (а.с.84, 94 т.2).

Представник позивача 27.05.2019 звернувся до суду з клопотанням про призначення судової експертизи (а.с.99-102 т.2).

Представник позивача 09.07.2020, 09.09.2020 звернувся до суду із заявами про уточнення експертного дослідження (а.с.186-188, 210-213 т.2).

Позивач 05.08.2020 звернувся до суду із заявою про направлення на адресу судового експерта запиту стосовно руху матеріалів справи (а.с.194 т.2).

Представник відповідача 04.09.2020 звернувся до суду із заявою про залишення заяви представника позивача від 07.07.2020 без розгляду (а.с.204-206 т.2).

Представник відповідача 14.09.2020 звернувся до суду із заявою про залишення заяви експерта від 10.08.2020 без розгляду (а.с.214-217 т.2).

Представник позивача 14.09.2020 звернувся до суду із заявою про задоволення клопотання експерта (а.с.219 т.2).

Представник відповідача 25.09.2020, 04.03.2021 звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи (а.с.227 т.2; а.с.14 т.3).

Представник відповідача 08.02.2021 звернувся до суду із заявою про відкладення розгляду справи (а.с.1 т.3).

Представник позивача 08.02.2021 звернувся до суду із заявою про долучення пояснень та закриття підготовчого судового засідання, призначення справи до судового рнозгляду по суті (а.с.3 т.3).

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справа розподілена для розгляду судді Максимович Г.В. (а.с.15 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Максимович Г.В. від 29.11.2017 відкрито провадження у справі (а.с.19 т.1).

У зв`язку із відстороненням судді Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_4 від здійснення правосуддя, відповідно до наказу голови суду №21-ос від 03.08.2018 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ (а.с.224 т.1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 20.08.2018, справа повторно розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.225 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 25.08.2018 прийнято до свого провадження справу зі стадії підготовчого судового засідання (а.с.226-227 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.10.2018 виключено відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Іллічівськ Одеської області з кола третіх осіб (а.с.18, 23-24 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.10.2018 в задоволенні заяви відповідача про виклик свідків відмовлено (а.с.19, 25-26 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.10.2018 призначено судову психологічну експертизу (а.с.20-21, 27-28 т.2).

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.02.2019 апеляційну скаргу ДП «МТП «Чорноморськ» задоволено частково, ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 26.10.2018 про призначення судової експертизи скасовано (а.с.70-72 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19.03.2019 відновлено провадження по цивільній справі (а.с.76 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 27.05.2019 призначено судову психологічну експертизу (а.с.105-106, 108-110 т.2).

Постановою Одеського апеляційного суду від 28.04.2020 ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 27.05.2019 про призначення судової експертизи змінено (а.с.178-180 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.08.2020 відновлено провадження по справі (а.с.199 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 22.09.2020 направлено матеріали справи до експертної установи для виконання ухвали від 27.05.2019 (а.с.222-225 т.2).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 08.02.2021 закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.10-11 т.3).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26.11.2010 по справі №2-225/10 відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до ДП «Іллічівський морський торговельний порт» та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Іллічівську Одеської області про визнання наявності отримання ОСОБА_1 каліцтва у формі травми голови в ДП «Іллічівський морський торговельний порт» котре трапилось з ним 10.05.1985 при виконанні трудових обов`язків (а.с.4-5 т.1).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області по справі №1511/5964/2012 від 30.09.2013, яке набрало чинності 05.02.2014, нещасний випадок який стався з ОСОБА_1 - 10.05.1985 на території ДП «ІМТП» визнано пов`язаним з виробництвом; зобов`язано ДП «ІМТП» переглянути затверджений акт додаткового розслідування від 04.04.2011, скласти акт по формі Н-1 та поставити на облік нещасний випадок, який мав місце з ОСОБА_1 10.05.1985 (а.с.6-7 т.1).

Комісією з розслідування нещасного випадку 10.11.2014, затверджено акт за формою Н-1 про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом (а.с.8-9 т.1); акт за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку (а.с.41-45 т.1).

В акті за формою Н-5 від 10.11.2014 про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 10.05.1985 на ДП «ІМТП», який був складений на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30.09.2013 наведені обставини, при яких стався нещасний випадок, а саме:

- згідно заяви та пояснень ОСОБА_1 , о 07.00 годині 10.05.1985, позивач знаходячись з боку залізничного піввагона під час кріплення катанкою труб занурених в залізничний піввагон знаходився на висоті 1,2 метра, обличчям до борту залізничного піввагону. Під час виконання робіт «укручування» вискочило і ударило позивача по касці, яка була надіта на його голові, і він впав потилицею під цей пів вагон і ударився об колію залізничного шляху;

- згідно з пояснювальною запискою змінний заступник начальника складу №8 ОСОБА_5 - пояснив, що ОСОБА_1 впав на покриття між причалами №15 і №16 та його почало трясти, кидати, а також він бився головою об покриття причалу. На місце події прибула швидка допомога і позивачу був поставлений діагноз: «Напад епілепсії»;

- 12.02.2004 на адресу начальника порту вперше надійшла заява позивача з проханням про розслідування нещасного випадку, який стався 10.05.1985 Наказом начальника порту створено комісію, за наслідками роботи якої складено акт від 12.02.2004, в якому мітиться посилання на висновок заступника головного лікаря поліклініки ОСОБА_6 , про те що лікарняний лист від 11.05.1985 з діагнозом посттравматична енцефалопатія с епілептіформним синдромом на протязі 14 днів розцінюється як захворювання пов`язане з травмою, яка мала місце до 10.05.1985 та на підставі п.5 «Положення про розслідування і облік нещасних випадків, профзахворювань і аварій на виробництві» випадок, що стався з позивачем 10.05.1985 обліку не підлягає і відповідно акт за формою Н-1 не складається. Про прийняте комісією рішення позивач був сповіщений 14.04.2004;

- 31.01.2011 позивач вдруге звернувся з аналогічною заявою до керівництва порту з проханням провести додаткове розслідування випадку, який стався з ним 10.05.1985. В подальшому, було створено комісію для додаткового розслідування, за наслідками роботи якої 04.04.2011 складено акт, згідно з яким факт падіння позивача 10.05.1985 на території ДП «ІМТП» не є причиною втрати його працездатності або переводу його на іншу більш легку роботу і висновки комісії викладені 12.04.2004 в акті первинного розслідування випадку, який стався з позивачем 10.05.1985 є обґрунтованим.

На підставі ст.14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності», п.7 «Порядку розслідування й обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25.08.2004 №1112, комісія з додаткового розслідування не виявила підстав для складання акту за формою Н-1. Про прийняте комісією рішення з розслідування позивач був сповіщений 07.04.2011;

- 18.03.2014 позивач втретє звернувся до керівництва порту із заявою про проведення розслідування випадку, який стався з ним 10.05.1985 та до заяви долучив копію рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 30.09.2013, згідно з яким нещасний випадок, який стався з позивачем 10.05.1985 на території порту визнано пов`язаним з виробництвом; зобов`язано ДП «ІМТП» переглянути затверджений акт додаткового розслідування від 04.04.2011, скласти акт за формою Н-1 та поставити на облік нещасний випадок який мав місце з позивачем 10.05.1985.

В акті за формою Н-5 зазначено, що комісія не встановила обставин та причин, які би пов`язували з виробництвом нещасний випадок, що зі слів ОСОБА_1 стався з ним 10.05.1985 на території ДП «ІМТП», але на виконання рішення суду від 30.09.2013 та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 05.02.2014 нещасний випадок, який стався 10.05.1985 о 06 год. 00 хв. на ДП «ІМТП» з ОСОБА_1 признати пов`язаним з виробництвом, скласти акт за формою Н-1 та поставити на облік в ДП «ІМТП» (а.с.44 т.1).

В акті за формою Н-1 від 10.11.2014 наведені ті самі обставини, за яких стався нещасний випадок що і в акті за формою Н-5, а також зазначено, що одержати письмові пояснення свідків та причетних до цього випадку осіб, на цей період розслідування не надалося можливим, так як їх немає в живих, також не було отримано письмове пояснення позивача, який проігнорував повідомлення голови комісії про необхідність з`явитися на чергове засідання комісії 15.04.2014 (а.с.8-9 т.1).

Крім того, в акті за формою Н-1 від 10.11.2014 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом зазначено: «Вид події падіння потерпілого (позивача); шкідливий або небезпечний фактор та його значення: комісією не встановлений; причини нещасного випадку основна: технічні причини - комісія не встановила; організаційні причини комісія не виявила; психофізіологічні причини комісія не встановила; в графі супутні причини записи відсутні; також в акті зазначено, що нещасний випадок з експлуатацією устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів не пов`язаний. Осіб які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, комісією не встановлено. Заходів щодо усунення причин настання нещасного випадку з ОСОБА_1 судовим інстанціями по даному факту не запропоновано» (а.с.8-9 т.1).

Голова комісії ОСОБА_7 та члени комісії: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (четверо з п`яти членів комісії) висловили "Окрему думку" та були не згодні з тією обставиною, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 10.05.1985 пов`язаний з виробництвом (а.с.50-59 т.1).

ОСОБА_1 12.04.2016 визнано інвалідом 3-ої групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК (а.с.10 т.1).

Згідно з листом головного лікаря обласного центру МСЕК №157 від 20.04.2011 не звертаючи увагу на походження епілептичного синдрому МСЕК при винесенні експертного рішення керується даними на час огляду (а.с.60 т.1).

Також, судом досліджено копії:

- протоколів допиту потерпілих, свідків (а.с.61-65 т.1);

- виписок з амбулаторної картки ОСОБА_1 , медичних довідок, оглядів (а.с.66-75, 102-199 т.1; а.с.162-173 т.2);

- пояснювальних записок, протоколів щодо нещасного випадку (а.с.77-90 т.1);

- характеристик ОСОБА_1 (а.с.154, 157-158 т.2);

- посвідчення ОСОБА_1 (а.с.155 т.2);

- воєнного квитка ОСОБА_1 (а.с.156 т.2);

- трудової книжки (а.с.159-160 т.2);

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого від 25.03.2016 вбачається, що ОСОБА_1 поступив у стаціонар Одеської обласної клінічної лікарні з діагнозом: «постравматическая єпилепсия с частими большими генерализоваными припадками на фоне энцефалопатии ІІ ст., смешанного характера (посттравматическая, дисциркуляторная) с хронической вертебро-базилярной сосудистой недостаточностью… микрознаки поражения ЦНС, легкий гипертензионно-ликворный, вестибулопатический, цефалгический синдромы, частые церебральне кризы средне-тяжелого течения». тощо (а.с.193-195 т.1).

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.04.2016 серії ААВ №796373 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності з причини трудового каліцтва та вказано діагноз: «постравматическая энцефалопатия ІІ ст. с микрознаками поражения ЦНС, с хронической вертебро-базилярной недостаточностью ІІ ст., легким ГЛС, церебральными кризами» (а.с.10-11 т.1).

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.04.2016 серії ААВ №796373 не вказано на існування діагнозу «епілепсія» у ОСОБА_1 .

Згідно висновку експерта №16-6442 судової психологічної експертизи від 06.11.2020 зазначено, що у ОСОБА_1 є зміни в емоційному стані, індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості й виникли внаслідок захворювання, яке викликає напади з втратою свідомості та судомами та яку підекспертний вважає наслідком отриманої ним 10.05.1985 травми на виробництві. ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) внаслідок ситуації, що досліджується за справою. Орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 може відповідати заявленим вимогам та становити 1 500 000,00 грн. у разі встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями /бездіяльністю заподіювача шкоди та моральними стражданнями ОСОБА_1 (а.с.232-240 т.2).

Згідно мотивуючої частини висновку (мовою оригіналу):

«Експерт особливо підкреслює, що встановлення причинно-наслідкового зв`язку травми, отриманої ОСОБА_1 10.05.1985 на території ДП «МТП «Чорноморськ» при виконанні своїх трудових обов`язків та будь-яких її наслідків медичного характеру, зокрема зв`язку медичного діагнозу, встановленого відповідно до вищезазначеної довідки МСЕК від 12.04.2016 із нападами, на які скаржиться підекспертний, та які є основою його моральних страждань в досліджуваній ситуації, є поза межами компетенції експерта-психолога та належить до компетенції судових експертів-медиків» (зворотній бік а.с.237 т.2).

V. Оцінка Суду.

Статті 12, 81 ЦПК України передбачають обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом надано оцінку доказів, наявних в справі і прийнято висновок про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Приписами ст.173 КЗпП України за потерпілим закріплено право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку, мають право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Аналогічна правова позиція була зазначена Конституційним Судом України в рішенні від 08.10.2008 по справі №1-32/2008 та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 по справі №210/5023/15-ц.

Згідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами, внесеними постановами від 08.07.1994 №7, від 30.09.1994 №11 та від 25.05.1998 №15, від 24.10.2003 №9), вирішуючи питання про прийняття до провадження заяв про відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням його здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, суди повинні враховувати, що спори між: потерпілим працівником та роботодавцем (незалежно від форм власності та виду діяльності) щодо права на відшкодування зазначеної шкоди підлягають судовому розгляду в порядку, встановленому для вирішення трудових спорів (гл. XV КЗпП).

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (ст.1167 ЦК України).

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Згідно ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Частиною третьою ст.13 Закону України «Про охорону праці» на роботодавця покладено безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Разом з тим, згідно роз`яснень Конституційного Суду України у рішенні від 27 січня 2004 року № 10рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, позивач вказує в позові, що працюючи в нічну зміну з 09 на 10.05.1985, відповідно до установлених на той час правил безпеки та технології закріплення вантажів, біля сьомої години ранку, при виконанні своїх трудових обов`язків він впав з вагону на залізничну колію та отримав травму голови. Зазначена обставина встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 30.09.2013.

Позивач стверджує, що на підставі зазначеного рішення, відповідачем складено акт по формі Н-1 та на підставі висновку МСЕК позивача визнано інвалідом 3-ої групи з втратою 50% працездатності.

Також, позивач посилається в позові, що починаючи з 1985 року та по день встановлення каліцтва, а потім і причинного зв`язку із травмою на виробництві та наслідками у формі хвороби (посттравматична енцилопатія) ІІ ступеню з посттравматичною епілепсією), він зазнав та зазнає глибинних переживань, тощо.

Позивач вважає, що відповідач у зв`язку із незабезпеченням останнім належних та безпечних умов праці, що призвело до отримання травми і як наслідок втрати здоров`я, яке є найвищою немайновою втратою, повинен нести відповідальність та відшкодувати йому моральну шкоду.

Разом з тим, позивачем не доведено в суді наявність причинного зв`язку між заподіяною йому шкодою (яка згідно з цивільним позовом полягає в отриманні позивачем травми голови 10.05.1985, захворювання позивача на хворобу «епілепсія», та встановлення позивачу третьої групи інвалідності), і протиправним діянням або бездіяльністю її заподіювача ДП «МТП «Чорноморськ» та вини відповідача ДП «МТП «Чорноморськ» в її заподіянні.

Судом встановлено, що в акті за формою Н-5 зазначено, що комісія не встановила обставин та причин, які би пов`язували з виробництвом нещасний випадок, що зі слів ОСОБА_1 стався з ним 10.05.1985 на території ДП «ІМТП», але на виконання рішення суду від 30.09.2013 та ухвали Апеляційного суду Одеської області від 05.02.2014 нещасний випадок, який стався 10.05.1985 о 06 год. 00 хв. на ДП «ІМТП» з ОСОБА_1 визнано пов`язаним з виробництвом, зобов`язано скласти акт за формою Н-1 та поставлено даний випадок на облік в ДП «ІМТП» (а.с.44 т.1).

В акті за формою Н-1 від 10.11.2014 наведені ті самі обставини, за яких стався нещасний випадок що і в акті за формою Н-5, а також зазначено, що одержати письмові пояснення свідків та причетних до цього випадку осіб, на цей період розслідування не надалося можливим, так як їх немає в живих, також не було отримано письмове пояснення позивача, який проігнорував повідомлення голови комісії про необхідність з`явитися на чергове засідання комісії 15.04.2014 (а.с.8-9 т.1).

Крім того, в акті за формою Н-1 від 10.11.2014 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом зазначено, що: «Вид події падіння потерпілого (позивача); шкідливий або небезпечний фактор та його значення комісією не встановлений; причини нещасного випадку основна: технічні причини - комісія не встановила; організаційні причини комісія не виявила; психофізіологічні причини комісія не встановила; в графі супутні причини записи відсутні; також в акті зазначено, що нещасний випадок з експлуатацією устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів не пов`язаний. Осіб які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, комісією не встановлено», тощо (а.с.8-9 т.1).

Судові рішення у справах №2-225/10, №1511/5964/2012, на які посилається позивач у позові не доводять винуватість відповідача у заподіянні шкоди позивачу, в них не вказано які дії не вчинив відповідач аби забезпечити належні та безпечні умови праці позивачу 10.05.1985, або навпаки які дії вчинив відповідач, внаслідок яких стався нещасний випадок з позивачем 10.05.1985.

Довідки до акту огляду МСЕК серії ААА №260338 від 12.04.2016 та довідки серії 10 ААВ №796373 від 12.04.2016, згідно з якою позивачу встановлено третю групу інвалідності і причиною зазначено трудове каліцтво, не доводить наявності вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу.

Так, відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.04.2016 серії ААВ №796373 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності з причини трудового каліцтва та вказано діагноз: «постравматическая энцефалопатия ІІ ст. с микрознаками поражения ЦНС, с хронической вертебро-базилярной недостаточностью ІІ ст., легким ГЛС, церебральными кризами» (а.с.10-11 т.1).

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.04.2016 серії ААВ №796373 не вказано на існування діагнозу «епілепсія» у ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.26 Закону України «Про пенсійне забезпечення» інвалідність вважається такою, що настала внаслідок трудового каліцтва, якщо нещасний випадок, який спричинив інвалідність, стався поблизу місця роботи протягом робочого часу.

Таким чином, для встановлення певній особі інвалідності в зв`язку з трудовим каліцтвом, не мають вирішального значення причини за яких стався нещасний випадок, а тому зазначені вище довідки не свідчать про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди.

Крім того, в листі головного лікаря обласного центру МСЕК №157 від 20.04.2011 зазначено, що МСЕК при винесенні експертного рішення керується даними на час огляду.

Таким чином, та обставина, що 12.04.2016 позивачу встановлено третю групу інвалідності і причиною зазначено трудове каліцтво, що випливає з судових рішень по справам №2-225/10, №1511/5964/2012, не доводить винуватість відповідача ДП «МТП «Чорноморськ» у заподіяні позивачу моральної шкоди.

Що стосується довідки з поліклініки №1 від 01.02.2017, яка видана ОСОБА_1 про те, що він страждає захворюванням посттравматична енцефалопатія ІІ ст. з мікрозним ураженням центральної нервової системи, посттравматичною епілепсією…, і т.і. (а.с.12 т.1), суд звертає увагу, що в довідці вказано про певний діагноз позивача. Однак вказаний доказ не підтверджує наявність причинного зв`язку між отриманою травмою 10.05.1985 і захворюванням позивача на епілепсію та його інвалідністю.

Також, відповідно до копії листа з поліклініки №1 Іллічівської басейнової лікарні на водному транспорті вих. №117 від 30.03.2004 вказано, що згідно амбулаторних карт в 1985 наявні відомості про лікування ОСОБА_1 на підставі листа непрацездатності з 11.05.1985 з діагнозом: Посттравматична енцефалопатія з епілептиформним синдромом на протязі 14 днів, що можливо розцінювати як захворювання, що пов`язано з травмою, яка трапилась до 10.05.1985 (а.с.80 т.1).

За таких обставин, суд доходить до висновку, що позивачем не доведено існування причинного зв`язку між травмою, яку згідно з рішенням суду позивач отримав 10.05.1985 та його захворюванням на епілепсію, внаслідок чого він зазнав та зазнає глибинних переживань (моральної шкоди), тощо.

Суд бере до уваги, що згідно висновку експерта №16-6442 судової психологічної експертизи від 06.11.2020 зазначено, що у ОСОБА_1 є зміни в емоційному стані, індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості й виникли внаслідок захворювання, яке викликає напади з втратою свідомості та судомами та яку підекспертний вважає наслідком отриманої ним 10.05.1985 травми на виробництві. ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) внаслідок ситуації, що досліджується за справою. Орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених ОСОБА_1 може відповідати заявленим вимогам та становити 1 500 000,00 грн. у разі встановлення причинно-наслідкового зв`язку між діями /бездіяльністю заподіювача шкоди та моральними стражданнями ОСОБА_1 (а.с.232-240 т.2).

Разом з тим, згідно мотивуючої частини висновку (мовою оригіналу):

«Експерт особливо підкреслює, що встановлення причинно-наслідкового зв`язку травми, отриманої ОСОБА_1 10.05.1985 на території ДП «МТП «Чорноморськ» при виконанні своїх трудових обов`язків та будь-яких її наслідків медичного характеру, зокрема зв`язку медичного діагнозу, встановленого відповідно до вищезазначеної довідки МСЕК від 12.04.2016, із нападами, на які скаржиться підекспертний, та які є основою його моральних страждань в досліджуваній ситуації, є поза межами компетенції експерта-психолога та належить до компетенції судових експертів-медиків».

У той же час, встановлення факту зв`язку медичного діагнозу, встановленого відповідно до вищезазначеної довідки МСЕК від 12.04.2016, із нападами, на які скаржиться підекспертний, та які є основою його моральних страждань в досліджуваній ситуації, знаходиться поза компетенцією суду та потребує спеціальних знань у галузі медицини, однак в матеріалах справи відсутні висновки експертів, які, в межах своєї компетенції мають встановити дані обставини.

Крім того, позивачем по справі не заявлялось клопотання про проведення судової експертизи для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи дане судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном).

Крім того, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 258-259, 263 Цивільного - процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства морський торговельний порт «Чорноморськ» про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко