справа № 489/3408/19 провадження №2/489/88/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2021 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретар судового засідання Сухно А.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми

встановив:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:

- зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди взятті участі у вихованні та спілкуванні з синами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- встановити наступний графік його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: безперешкодні зустрічі з дітьми без участі будь-яких осіб щосуботи та щонеділі; безперешкодне проведення відпустки з дітьми без участі будь-яких осіб щороку у літній період стором на 14 діб; безперешкодна участь у спільному святкуванні днів народжень синів (з можливістю інших осіб) кожного року 13 березня та 21 листопада з 8 години до 22 години; безперешкодна участь у спільному святкуванні державних свят України на кожне державне свято України з 8 години до 22 години; необмежене спілкування з синами засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку, що не передбачають особистого спілкування;

- зобов`язати відповідача за два дні до дня зустріч з синами, надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дітей, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин.

В обґрунтування позову вказано, що 07.06.2008 між сторонами було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.12.2017. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після фактичного припинення шлюбу сини проживають разом з відповідачем. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні синів, їх відвідуванні. Почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача стосовно неможливості нормального спілкування з дітьми.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вирішити спірне питання в досудовому порядку не можливе.

У відзиві на позов, який надійшов до суду 12.12.2019, відповідач вказала на їх безпідставність. Вказала, що 02.03.2017 між сторонами виник побутовий конфлікт на підставі того, що відповідач хотів залишити смію та піти до іншої жінки, а саме - ОСОБА_7 , яка є її рідною сестрою. В ході конфлікту ОСОБА_4 наніс їй декілька тілесних ударів, про що нею була подана зава до Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області від 023.03.2017. В подальшому кримінальне провадження було закрито в зв`язку із примиренням.

Розуміючи , що сім`ю зберегти не можливо вона вирішила звернути до суду про розірвання шлюбу, який розірвано рішенням від 11.12.2017. Також за її позовом Ленінським районним судом міста Миколаєва було ухвалено заочне рішення по справі № 489/5386/17 про визнання за нею права власності на ѕ частки квартири, про перегляд якого 01.07.2019 звернувся представник відповідача.

У позові позивач посилається на те, що з його сторони були чисельні спроби вирішити питання участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, але із зверненням до служби у справах дітей позивач не звертався з метою досудового врегулювання спору.

Вказує. Що зрада батька для дітей виявилася неабияким ударом і зустрічі з ними в присутності ОСОБА_7 завдають психологічної їм травми. І сама ситуація розлучення знижує у дітей почуття безпеки, несе в собі невизначеність і страх перед майбутнім.

Також зазначає, що вона не проти зустрічей синів з батьком, проте такі зустрічі повинні проходити з урахуванням інтересів та потреб дітей і лише у разі задовільного стану їх здоров`я.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва суду від 30.11.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Одночасно ухвалою суду зобов`язано орган опіки та піклування надати висновок щодо розв`язання даного спору.

Ухвалою суду від 15.07.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач та її представник в задоволенні позову просили відмовити, вказуючи на відсутність перешкод у позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми, але за умови відсутності ОСОБА_7 , оскільки дітям важко пояснити її проживання, яка їм є тіткою, з їхнім батьком.

Третя особа в поданій до суду заяві просила розгляд здійснювати за відсутності їх представника та надала до суду висновок щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Допитаний в судовому засіданні старший син сторін - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , пояснив, що в нього та його брата немає бажання зустрічатися та спілкуватися з батьком, так як має багато негативних емоцій пов`язаних із ставленням до них та матері батька.

Вислухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.06.2008 між сторонами був зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.12.2017.

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після фактичного припинення шлюбу між сторонами проживають разом з відповідачем.

Як зазначає позивач відповідач перешкоджає йому в здійснені батьківських прав та обов`язків з виховання та спілкування з дітьми, а тому він змушений звернутися до суду.

Відповідач вказує на відсутність з її сторони перешкод для позивача. Вона не проти про зустрічі батька з дітьми, відпочинку з ними, але за умови відсутності його співмешканки, яка є рідною її сестрою, та з обов`язковим врахуванням бажання та інтересів дітей. Також пояснила, що позивач має можливість безпосереднього спілкування по мобільному телефону з дітьми, але протягом останнього часу цього уникає.

Із пояснень сина сторін ОСОБА_8 судом встановлено, що він та його молодший брат не бажають спілкуватися з батьком, через образу на нього. В той же час дитина підтвердила, що неодноразово батько до них навідувався та вони з ним відвідували зоопарк і проводили вільний час.

З пояснень сторін також встановлено, що позивач не має заборгованості по аліментам на дітей.

Як встановлено судом причиною неприязних стосунків між сторонами стало припинення шлюбних відносин через позашлюбні відносини позивача із рідною сестрою відповідача.

Згідно висновку Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 11.12.2020 № 7251/020201-22/25/14/20 орган опіки та піклування вважає доцільним надати батьку, ОСОБА_4 , право безперешкодного спілкування з дітьми кожної першої та третьої суботи та неділі місяця, за домовленістю між батьками та враховуючи бажання дітей; 14 днів літнього оздоровлення; святкові дні і дні народження за домовленістю між батьками та враховуючи бажання дітей.

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенція про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Здійснення батьками своїх прав і виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (частини перша, друга статті 155 СК України).

Частинами другою, третьою статті 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частинами першою-третьою статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини.

Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 § 54). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 § 100).

У рішенні від 11.07.2017 у справі «М. С. проти України» ЄСПЛ зазначив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

Отже, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків.

Як встановлено в ході розгляду справи, між сторонами склалися неприязні стосунки через припинення позивачем подружніх стосунків з відповідачем у зв`язку із проживанням в цивільному шлюбі з її рідною сестрою. Водночас, позивач не має заборгованості по аліментам та бажає здійснювати свої батьківські обов`язки на власних умовах, з якими відповідач не згодна.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Стаття 76 ЦПК України визнає доказами будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини, оцінивши наявні у справі докази в порядку встановленому процесуальним законом, суд приходить до висновку про правомірність звернення позивача до суду з позовом про встановлення способу участі відповідача у вихованні та спілкуванні з дітьми, оскільки між сторонами наявний спір з даного питання. Між тим, суд не в повній мірі погоджується із запропонованим позивачем способом участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, оскільки він не в повні мірі враховує інтереси дітей та інтереси сторін.

Суд вважає, що запропонований органом опіки та піклування спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми відповідає, як інтересам дітей, так і враховує інтереси батьків, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у наведений органом опіки та піклування спосіб, з покладенням на відповідача обов`язку не перешкоджати позивачу у реалізації своїх прав згідно такого графіку.

Стосовно вимоги про необмежене спілкування з дітьми дистанційно та особисте повідомлення відповідачем позивача щодо фактичного місця навчання дітей, проживання та їх перебування, така вимога з урахуванням інтересів дітей та інтересів обох сторін підлягає задоволенню частково шляхом зобов`язання відповідача забезпечити можливість спілкування позивача з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною, у будь-який день тижня без обмежень, з дотриманням режиму дня дітей, з урахуванням стану їх здоров`я та за наявності бажання дітей. Також за зверненням позивача відповідач має повідомляти про зміну місця проживання, перебування і навчання дітей.

Так як суд дійшов висновку про задоволення позову, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми задовольнити частково.

Встановити спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері:

- кожної першої та третьої суботи та неділі місяця, за домовленістю між батьками та враховуючи бажання дітей;

- в період літніх канікул з метою літнього оздоровлення дітей тривалістю 14 календарних днів, святкові дні і дні народження за домовленістю між батьками та враховуючи бажання дітей.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми згідно встановленого цим рішенням графіку.

Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити можливість спілкування ОСОБА_4 з дітьми засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дитиною, у будь-який день тижня без обмежень, з дотриманням режиму дня дітей, з урахуванням стану їх здоров`я та за наявності бажання дітей, а також за зверненням ОСОБА_4 повідомляти про зміну місця проживання, перебування і навчання дітей.

В іншій частині вимог ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Ленінський районний суд м. Миколаєва або безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

третя особа Служба у справах дітей адміністрації Інгульского району Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м.Миколаїв, пр.Богоявленський,1.

Повний текст судового рішення складено 22.07.2021.

Суддя І.В.Коваленко