КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Київ

Справа 761/35918/20

Апеляційне провадження № 22-ц/824/9346/2021

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача: Желепи О.В.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року ( у складі судді Рибак М.А., повний текст складено 16.04.2021 року)

в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» (далі по тексту - відповідач, ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ») про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В позовній заяві позивач просив: стягнути з ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.09.2019 року по 27.07.2020 року у сумі 132 481,74 грн. та моральну шкоду у розмірі 150 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач працював на посаді бортпровідника Дирекції обслуговування на борту ПрАТ «Авіакомпанія «МАУ» з 11.07.2017 року. 21 червня2019 року позивача звільнено з посади бортпровідника на підставі пункту 2 статті 41 Кодексу законів про працю України у зв`язку з втратою довір`я, наказ № 545/п від 21.06.2019 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2020 року, задоволено позов ОСОБА_1 , визнано незаконним та скасовано наказ приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» від 21.06.2019 року № 545/п, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді бортпровідника Дирекції обслуговування на борту приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України», стягнуто з приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 69440,00 грн. з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Наказом №1007/п від 07.08.2020р. приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» скасовано наказ від 21.06.2019 року №545/п про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді бортпровідника Дирекції обслуговування на борту з 21.06.2019р., виплачений працівнику середній заробіток за один місяць.

ОСОБА_1 ознайомлено з наказами №63 від 22.04.2020р. та № 1039/п від 18.08.2020р. та попереджене про подальше звільнення у зв`язку зі скороченням штату працівників, а наказом № 1247/п від 13.10.2020р. звільнено з посади бортпровідника Дирекції обслуговування на борту приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» з 19 жовтня 2020р. на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку зі скороченням штату працівників.

Оскільки повний розрахунок, враховуючи середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 червня 2019 року по 27 липня 2020 року з ОСОБА_1 проведено не було, а ні при поновленні на роботі 07.08.2020 року, ані 19.10.2020р. при повному розрахунку у зв`язку зі звільненням з роботи, позивач вважає, що його права порушені з 07 серпня 2020 року (дата наказу про поновлення на роботі), тому звертається до суду за поновленням порушеного права на отримання середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу

Додатково заявляються позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з підстав того, що порушення законних трудових прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволеночастково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 131 237,78 грн. з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у сумі 1500,00 грн.

Вирішено питання, щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням, 14.05.2021 року згідно поштової відмітки, ПАТ «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі та стягнути судові витрати з позивача.

Скаржник вважає Рішення суду незаконним та необґрунтованим з огляду на те, що ОСОБА_1 не реалізував своє право на стягнення середнього заробітку за увесь час вимушеного прогулу під час розгляду справи № 761/28002/19; відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за квітень-липень 2020у заявленому ОСОБА_1 розмірі; заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 не обґрунтував належним чином склад цивільного правопорушення та розмір моральної шкоди; ОСОБА_1 пропустив строк на звернення до суду із позовом у цій справі як в частині стягнення середнього заробітку, так і в частині відшкодування моральної шкоди.

07 липня 2021 року на адресу апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, обґрунтований тим, що Позивач погоджується з рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16.04.2021р. по справі №761/35918/20, вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, судом повністю з`ясовані та встановлені усі обставини справи, висновки суду відповідають обставинам, викладеним у рішенні, тому це рішення є законним, повним, обґрунтованим та не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга повинна бути залишена судом без задоволення.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частини другої статті 235 КЗпП України - при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до ст. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Стаття 237і КЗпП України встановлює, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Задовольняючи частково позов, суд вважав встановленими такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді бортпровідника Дирекції обслуговування на борту Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» з 11.07.2017 року, наказ № 493/п від 06.07.2017 року.

21 червня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади бортпровідника Дирекції обслуговування на борту Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» на підставі пункту 2 статті 41 Кодексу законів про працю України у зв`язку з втратою довір`я, наказ № 545/п від 21.06.2019 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27.07.2020 року у справі № 761/28002/19, задоволено позов ОСОБА_1 , визнано незаконним та скасовано наказ приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» від 21.06.2019 року № 545/п, поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді бортпровідника Дирекції обслуговування на борту приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України», стягнуто з приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 69440,00 грн. з подальшим вирахуванням із вказаної суми податків та обов`язкових платежів.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.11.2020 року у справі № 761/28002/19, рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 липня 2020 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України», третя особа: Профспілка працівників приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінено, зменшено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 69 440,00 грн. до 39 806,72 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Наказом №1007/п від 07.08.2020р. приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» скасовано наказ від 21.06.2019 року №545/п про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді бортпровідника Дирекції обслуговування на борту з 21.06.2019р., виплачений працівнику середній заробіток за один місяць.

Разом з тим, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачу виплачено лише за один місяць, що підтверджується листом приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» від 20.08.2020р.

Встановивши, що за наслідками розгляду справи про поновлення на роботі на користь позивача судом було стягнуто середній заробіток лише за період з 21червня 2019 року по 20 вересня 2019 року (в межах тих вимог, які розглядались та в межах наданого до позову позивачем розрахунку), суд першої інстанції встановив наявність правових підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за вимушений прогул з 21 вересня 2019 року по 27 липня 2020 року та задоволення позову в цій частині.

У відповідності до Порядку середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21 вересня 2019 року по 27 липня 2020 року склав: 621,98 грн.-середньоденна, розмір, якої встанволений апеляційним судом під час розгляду справи про поновлення на роботі х 211 робочих днів = 131 237,78 грн.

також суд першої інстанції встановив, що незаконним звільненням, та не поновленням позивача на роботі до 07 серпня 2020 року позивачу завдано моральну шкоду, справедливим розміром відшкодування якої суд вважав 1500 грн.

Дослідивши наявні в справі докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що позивач реалізував своє правона стягнення середнього заробітку під час розгляду справи про поновлення на роботі на власний розсуд, і не має право звертатись з окремим позовом про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул за період, який не заявляв під час розгляду справи про його поновлення, колегія суддів не приймає так як вони не відповідають ні вимогам Закону, ні загальним засадам цивільного судочинства.

Суд вірно виходив з того, що право позивача було порушено з дати звільнення і до поновлення його на роботі 07 серпня 2020 року.

Період за який позивач в даній справі просив достягнути середній заробіток є вимушеним прогулом.

З огляду на те, що під час розгляду попередньої справи, суд не стягнув середній заробіток до дати ухвалення рішення суду, а лише в межах поданого позивачем розрахунку, колегія суддів вважає, що з огляду на вимоги ст. 235 КЗпП України, а також з огляду на загальні засади цивільного судочинства, позивач має право на відшкодування йому середнього заробітку за вимушений прогул з наступної дати, яка не охоплена попереднім рішенням суду до дати розгляду справи про поновлення позивача на роботі.

Доводи про те, що у позивача відсутнє право на звернення з такими вимогами в окремій справі, а не в справі про поновлення на роботі не відповідає вимогам закону, та встановленим в даній справі обставинам.

Згідно з ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Посилання на пропущення позивачем строку звернення до суду є безпідставним, оскільки порушення прав позивача тривало до 07 серпня 2020 року, до поновлення його на роботі, а тому звернувшись з даним позовом 06 листопада 2020 року позивач строк звернення не пропустив.

Доводи відповідача про те, що за період з квітня по липень 2020 року, в разі якби позивач працював, він би не отримував заробітну плату в розмірі, визначеному судом, оскільки в цей період у відповідача був простій, колегія суддів не приймає, з огляду на те, що законом визначено чіткий порядок обрахунку середнього заробітку за вимушений прогул. Суд вірно застосував ст. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 (надалі - Порядок) та визначив розмір середнього заробітку за вимушений прогул.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_1 не обґрунтував належним чином склад цивільного правопорушення та розмір моральної шкоди, є безпідставними. Судом вірно встановлено , що позивачу була заподіяна моральна шкода в результаті порушення його трудових прав. Суд першої інстанції також вірно врахував, що під час розгляду справи про поновлення на роботі позивач вимоги про відшкодування моральної шкоди не заявляв. Крім того, доводи Відповідача щодо надмірності суми відшкодування моральної шкоди, були враховані судом. Відшкодування моральної шкоди визначено у розмірі лише 1500,00 гривень із 150 000,00 гривень, які були заявлені. Стосовно строків звернення з вимогами про відшкодування моральної шкоди, то вони не пропущені, оскільки порушене право позивача тривало до 07 серпня 2020 року, а з даним позовом позивач звернувся 06 листопада 2020 року з дотриманням тримісячного строку.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення, в оскаржуваній відповідачем частині з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.

В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а)г) п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія Міжнародні авіалінії України» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді В.А. Кравець

О.Ф. Мазурик