Справа № 595/294/21
Провадження № 2/595/187/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бучач справу за позовом Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним наказу, та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 07.06.2019 № 19-1885/14-19-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488), що знаходиться за межами населеного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Витребування у ОСОБА_3 на користь держави земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населеного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, у координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_2 у власність відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 07.06.2019 № 19-1885/14-19-СГ і якій присвоювався кадастровий номер :01:001:1488.

Свої вимоги мотивує тим, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 від 04.06.2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою передачі у власність для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населеного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, площею 2,0000 га, наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 07.06.2019 № 19-1885/14-19-СГ ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488), розташовану за межами населеного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області для ведення особистого селянського господарства.

Право приватної власності ОСОБА_2 на зазначену земельну ділянку було зареєстровано 04.07.2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Монастириської міської ради Тернопільської області Савкою С.В., номер запису про право власності 32255406, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 04.07.2019, індексний номер 47629834).

Вказану земельну ділянку ОСОБА_2 відчужив на користь ОСОБА_3 , на підставі договору дарування від 12.07.2019 року за реєстровим номером 260, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Максимовичем С.В. Право приватної власності ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1488 зареєстровано 12.07.2019 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.07.2019, індексний номер 47751532, номер запису про право власності 32367751.

У подальшому спірну земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:1488) за заявою ОСОБА_5 поділено на дві земельні ділянки площами 0,2500 га із кадастровим номером :01:001:1497 та 1,7500 га із кадастровим номером :01:001:1496.

03.08.2020 державним реєстратором Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області Тивунькою М.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) щодо земельних ділянок із кадастровим номером :01:001:1497, індексний номер рішення 53419372, номер запису про право власності 37587403, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212 та із кадастровим номером :01:001:1496, індексний номер рішення 53420543, номер запису про право власності 37587923, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

Проте, згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Реєстром прав власності на нерухоме майно, Держаним реєстром Іпотек, Єдиним реєстром заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 24.01.2006 Хмельницьким MB УМВС України в Хмельницькій області) на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.07.2016 № 22-16674-СГ отримав у приватну власність (право зареєстровано 12.12.2017) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,9500 га (кадастровий номер :03:015:0121), що знаходиться за межами населених пунктів Радошівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Зазначене підтверджує, що ОСОБА_2 на час отримання спірної земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:1488 (наказ від 07.06.2019 № 19-1885/14-19-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ від 04.07.2016 № 22-16674-СГ, земельна ділянка із кадастровим номером :03:015:0121).

Таким чином, всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, при отриманні наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 07.06.2019 № 19-1885/14-19-СГ, ОСОБА_2 не повідомив той факт, що раніше ним отримано наказ від 04.07.2016 № 22-16674-СГ та фактично використано право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, тому просить позов задоволити.

Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

17.03.2021 року на адресу Бучацького районного суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Головного управління Дердгеокадастру у Тернопільській області, згідно якого позов заперечує, зазначає, що 10.05.2019 на адресу Головного управління надійшла заява із відповідними додатками ОСОБА_2 щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу Осівецької сільської ради Бучацького району. У вказаній заяві ОСОБА_2 повідомив, що раніше правом, на безкоштовну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався. Слід зазначити, що згідно ч.4 статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. За результатами розгляду згаданої заяви, в межах визначених законом повноважень, Головним управлінням було прийнято наказ від 23.05.2019 №19-1667/14-19-сг про надання ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

04.06.2019 до Головного управління надійшла заява від ОСОБА_2 щодо затвердження землевпорядної документації та передачі йому у власність ділянки для ведення особистого селянського господарства. За результатами розгляду заяви (землевпорядної документації) Головним управлінням 07.06.2019 прийнято наказ за №19-1885/14-19-сг про затвердження документації із землеустрою та надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 2,0000 га кадастровий номер :01:001:1488 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Чинним законодавством не визначено під час здійснення територіальними органами Держгеокадастру своїх повноважень в частині розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності окремого механізму (порядку) щодо здійснення перевірки факту безоплатного отримання (один раз по кожному виду використання ділянок) громадянами у власність земельних ділянок в межах норм статті 121 ЗК України. Натомість, перевірка інформації, зазначеної особами у заявах на отримання дозволу на розроблення землевпорядної документації та передачі ділянок у власність, проводиться із відповідними інформаційними (даними) системами, якими володіє Головне управління, зокрема із відомостями Державного земельного кадастру про зареєстровані речові права на земельні ділянки. Враховуючи відсутність інформації, що ОСОБА_2 скористався вже один раз правом на безоплатне отримання у власність ділянки для ведення особистого селянського господарства, Головним управлінням було прийнято вказані накази про надання дозволу на розроблення землевпорядної документації, її затвердження та передачі ділянки у власність.

Накази Головного управління від 23.05.2019 №19-1667/14-19-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та від 07.06.2019 №І9-1885/Г4-19-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання, земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом виконання та, відповідно не може бути скасованим.

Зважаючи на вищевикладені обставини цієї справи та враховуючи, що виключно неправомірні умисні дії відповідача - ОСОБА_2 слугували підставою для звернення позивача із позовом та виникнення цього судового спору, а тому, відсутні об`єктивні підстави щодо задоволення вимог про стягнення з Головного управління солідарно з іншим відповідачем розміру судового збору, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

22.03.2021 року на адресу Бучацького районного суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 07.06.2019 № 19-1885/14-19-СГ про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки його прийнято без урахування факту повторності приватизації ОСОБА_2 земельної ділянки за одним цільовим призначенням, виключно на його підставі здійснено первинну реєстрацію права власності, він підлягає визнанню недійсним у судовому порядку. Визнання незаконним наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області 07.06.2019 № 19-1885/14-19-СГ є належним способом захисту порушеного права власності та, у випадку задоволення позову прокурора, лише на підставі такого рішення суду може бути поновлено інтереси держави шляхом державної реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав на нерухоме. Між тим, у відзиві на позов відповідач обґрунтовує свою позицію щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 та не наводить аргументів та доказів, які б давали підстави вважати зазначений наказ законним. Просить позов задоволити в повному обсязі, та стягнути судовий збір відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

01.04.2021 року ухвалою Бучацького районного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив його задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в суді.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи в суді.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи в суді. 22.04.2021 відповідач надала суду письмові пояснення, згідно яких позов заперечує, зазначає, що вона набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1488, площею 2,0 га, на підставі договору дарування номер 260 від 12.07.2019 року посвідченого Максимович С.В., приватний нотаріус Бучацького районного нотаріального округу, тобто ще до внесення відомостей до ЄРДР, а тому не знала і не могла знати, що вказана земельна ділянка буде предметом обтяження у майбутньому кримінальному проваджені. Ці обставини є істотними умовами договору і перевірялися у відповідних реєстрах арештів та заборон відчуження. Оскільки, згідно даних інформаційної довідки земельна ділянка не перебувала під забороною відчуження, вона набула право власності, як добросовісний набувач. В подальшому вказана земельна ділянка була передана в оренду ТЗОВ «Бучачагрохлібпром». Підставою позову є обставини, які є предметом розслідування кримінального провадження, в якому жодній особі не оголошено підозри, не складено обвинувального акту, вина підозрюваних не доведена, справа не передана на розгляд суду. Матеріали кримінального провадження № 0000077 від 15 липня 2020 року, ухвала Тернопільського апеляційного суду від 06.08.2020 р. є документами, що свідчать про здійснення розслідування в рамках кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України на час звернення прокурора з позовом та розгляду даної справи. Вказані документи не містять в собі доказів завершення такого провадження з прийняттям відповідного судового рішення. Уматеріалах справи відсутній вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили щодо факту вчинення кримінального правопорушення посадовими або іншими особами у зв`язку із незаконним переданням у спірної земельної ділянки.

Таким чином, позов подано передчасно, на підставі необгрунтованих обставин, а рішення на користь позивача порушить її права, як власника і добросовісного набувача землі. Держава повинна була обрати інші способи захисту свого права власності - наприклад, якщо незаконна приватизація завдала істотної шкоди, слід було ставити питання про її відшкодування винними особами (до яких ОСОБА_4 , вочевидь, не належить).

У разі задоволення позовних вимог результат буде явно несправедливим. Всі негативні наслідки падуть на добросовісного набувача - ОСОБА_4 , яка втратить своє майно а повернення земельної ділянки у власність держави фактично не призведе до захисту публічного інтересу. Просить в позові відмовити.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

Згідно заяви ОСОБА_2 вбачається, що він звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 гектара, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту с.Осівці, Бучацького району, Тернопільської області.

Відповідно до наказу № 19-1667/14-19-СГ від 23.05.2019 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земель державної власності сельськогосподарського призначення, розташованої за межами населенного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

04.06.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Гловного управління Держгеокадастру у Тернопільській області із заявою про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0000 гектарів, для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:001:1788, яка розташована на території Осівецької сільської ради (за межами населенного пункту) Бучацького району, Тернопільської області.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 19-1885/14-19 від 07.06.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господасртва за межами населенного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488) із земель сільськгосподарсьвого призначення державної форми власності (землі запасу- під господарськими будівлями та дворами) без змін цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населенного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

04.07.2019 року державним реєстратором Савкою С.В., Монастириської міської ради, зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_2 .

Згідно договору дарування від 12.07.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Максимович С.В., ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:1488, площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства.

ПП «Земельні справи» на замовлення ОСОБА_3 виготовлено технічну документацію із землеутрою щодо поділу земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:1488, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0000 га.

В подальшому спірну земельну ділянку (кадастровий номер :01:001:1488) за заявою ОСОБА_3 поділено на дві земельні ділянки площею 0,2500 га із кадастровим номером :01:001:1497 та площею 1,7500 га із кадастровим номером :01:001:1496.

03.08.2020 року державним реєстратором Бучацької районної державної адміністрації Тернопільської області Тивунькою М.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо земельних ділянок із кадастровим номером :01:001:1497, індексний номер рішення 53419372, номер запису про право власності 37587403, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212 та із кадастровим номером :01:001:1496, індексний номер рішення 53420543, номер запису про право власності 37587923, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно сформованного 21.01.2021 року ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки із кадастровим номером :03:015:0121, площею 1,95 га, для ведення особистого селянського господарства, дата державної реєстрації земельної ділянки: 01.12.2015 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: відділ Держгеокадастру в Ізяславському районі Хмельницької області, підстава для державної реєстрації: наказ, серія та номер 22-16674-СГ, виданий 04.07.2016 року, Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Відповідно до ст.ст.13,14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч.ч.2,3 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Держава є самостійним суб`єктом права власності на землю, яка реалізує це право через органи державної влади на землі державної власності.

Відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-16674-СГ від 04.07.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 1,95 га, кадастровим номером :03:015:0121, для ведення особистого селянського господарства, адреса Хмельницька область, Іляславський район, Радошівська сільська рада.

ОСОБА_2 повторно звернувся з заявою до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про надання дозволу, відповідно до вимог ст.116,118 ЗК України, на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2,0 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів с.Осівці, Бучацького району, Тернопільської області. В заяві ОСОБА_2 зазначив, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався.

В подальшому Наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області № 19-1885/14-19 від 07.06.2019 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господасртва за межами населенного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Надано ОСОБА_2 у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488) із земель сільськгосподарсьвого призначення державної форми власності (землі запасу- під господарськими будівлями та дворами) без змін цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на межами населенного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Частиною 4 ст. 116 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до п «б» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара.

Всупереч положень ст.ст.116, 121 ЗК України спірна земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :01:001:1488, вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_2 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника - держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області. ОСОБА_2 при зверненні до зазначеного органу влади не повідомив, що вже скористався своїм правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки площею 1,95 га для ведення особистого селянського господарства, тому отримав незаконні переваги порівняно з іншими громадянами.

За таких обставин оскаржуваний наказ № 19-1885/14-19-СГ від 07.06.20219 року суперечить вимогам ст.ст.116, 121 ЗК України, що є підставою для визнання його недійсним.

12 липня 2019 року ОСОБА_2 згідно договору дарування земельної ділянки подарував земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1488 ОСОБА_3 , яка в подальшому поділила вказану земельну ділянку на дві земельних ділянки.

Право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку припинено 12 липня 2019 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 241243917.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_3 , отримала земельну ділянку у дар від особи, яка неправомірно нею заволоділа та не мала права її відчужувати.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем права власності на спірну земельну ділянку і власність на неї відповідачка набула на безоплатній основі.

Відповідно до ч.3 ст.388 ЦК України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно дост.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову.

Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди.

При цьому статтею 346 ЦПК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі у випадку відчуження власником свого майна, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника.

У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими способами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21 лютого 2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12 червня 2018 року у справі №916/3727/15, від 09 липня 2018 року у справі №910/3513/17.

При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається.

Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05 жовтня 2016 року у справі 916/2129/15 та від 17 грудня 2014 року у справі №6-140цс.

За змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики ЄСПЛ (рішення у справах «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року), втручання в право особи на мирне володіння майном має бути законним, повинно переслідувати «суспільний, публічний» інтерес та бути пропорційним визначеним цілям.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.

Виходячи з основних критеріїв дотримання вимог Статті 1 Першого протоколу до Конвенції у вказаній справі,суд констатує, що таке втручання у майно відповідача ОСОБА_3 є законним в контексті положень національного законодавства; переслідує «суспільний, публічний» інтерес, при цьому буде дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та приватними інтересами відповідача, а отже, таке втручання буде законним та справедливим.

Враховуючи, що ОСОБА_2 незаконно набув право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га. із кадастровим номером :01:001:1488, вказана земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника, ОСОБА_2 не мав права відчужувати вказану земельну ділянку, про що набувач ОСОБА_3 не знала та не могла знати, ОСОБА_3 набула у власність земельну ділянку безоплатно, а тому вказана земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_3 у державну власність.

Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати в розмірі 4540 грн., що складаються із судового збору. Керуючись ст.ст.11-13, 76-81, 141, 258, 263-265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним наказу, та витребування земельної ділянки задоволити.

Визнати недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 07.06.2019 № 19-1885/14-19-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :01:001:1488), що знаходиться за межами населеного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Витребувати у ОСОБА_3 на користь держави земельну ділянку площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населеного пункту на території Осівецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області, у координатах, межах та конфігурації, що була передана ОСОБА_2 у власність відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 07.06.2019 № 19-1885/14-19-СГ і якій присвоювався кадастровий номер :01:001:1488.

Стягнути солідарно з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону (, отримувач: Державна казначейська служба України м.Київ, IBAN UA0082783) 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн. судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду безпосередньо, або через Бучацький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні оголошено лише

вступну та резолютивну частину рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Р. О. Содомора