КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1548/2021
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Профіт Капітал», товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське агентство Фактор», треті особи: директор товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Профіт Капітал» Гуцул Олена Василівна, директор товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське агентство Фактор» Садовський Максим Олександрович, про визнання вимог незаконними, визнання договору факторингу незаконним, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року, постановлену під головуванням судді Шум Л.М.,-

встановив:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2020 року позовну заяву залишено без руху та запропоновано надати уточнену позовну заяву, конкретизувати позовні вимоги та учасників справи. Також сплатити судовий збір, оскільки позивачем не надано доказів на обґрунтування вимог про відстрочення сплати судового збору.

На виконання вимог ухвали суду ОСОБА_1 подано виправлену позовну заяву, відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки, визначені ухвалою суду від 26 жовтня 2020 року.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України передбачено, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги ухвали суду від 26 жовтня 2020 року позивачем не виконано, виявлені недоліки не усунуто.

При цьому судом першої інстанції не конкретизовано, які саме недоліки позивачем не усунуто.

Так, 23 листопада 2020 року ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано позовну заяву в новій редакції, а також відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2019 року, на підтвердження підстав для відстрочення сплати судового збору.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви встановлені ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, при постановленні оскаржуваної ухвали суд не навів мотивів прийнятого рішення, не обґрунтував, які саме недоліки не усунула позивач, та не зазначив наявність чи відсутність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 6 частини 1 ст. 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 25 листопада 2020 року вирішена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, відтак підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 року скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15 березня 2021 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко