Дата документу 23.06.2021
Справа № 334/1428/21
Провадження № 2/334/1971/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Бредіхіна Ю.Ю.,

за участю секретаря Коваль К.С.,

позивача не з`явився,

представника відповідача адвоката Ревкової А.К.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

представника третьої особи адвоката Богун І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері,

встановив:

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.

Позивач ОСОБА_2 звернулась із позовом до суду з вимогою про стягнення з її повнолітнього сина ОСОБА_3 аліментів на утримання матері у розмірі 1200 грн. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є пенсіонером за віком, отримує пенсію у розмірі 4 768,57 грн. (станом на 25.02.2021), якої не вистачає для задоволення потреб позивача. Так, за твердженням позивача її витрати становлять приблизно 1200 грн. на оренду житла, 1500 грн. на оплату комунальних послуг та 300 грн. на ліки, а решти не вистачає для задоволення інших потреб.

Відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, вказавши на те, що він до лютого 2021 року надавав необхідну допомогу матері, проте через проблеми із здоров`ям та фінансові труднощі припинив це робити, однак не відмовляється від свого обов`язку з утримання матері.

Щодо тверджень третьої особи вказав на те, що він належним чином сплачує аліменти на користь своєї дитини, а її заперечення викликані проблемними стосунками між колишнім подружжям та наявністю судових процесів між ними.

Третя особа у справі заперечила проти задоволення вимог позивача. Вказала на те, що позивач, як внутрішньо перемішена особа має право на компенсацію витрат на оренду житла, крім того у позивача ще є повнолітня донька, яка так само має утримувати свою матір, проте позивач не вказав про цей факт. Загалом, на думку третьої особи, спір має штучний характер і має на меті лише подальше використання рішення у цій справі у спорах між відповідачем та третьою особою щодо розміру аліментів на дитину.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 31.03.2021 року.

Ухвалою суду від 31.03.2021 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено ОСОБА_1 , судове засідання відкладено на 21.04.2021 року, визнано явку сторін обов`язковою.

Ухвалою суду від 21.04.2021 року судове засідання відкладено на 18.05.2021 року, повторно визнано явку сторін обов`язковою.

Судове засідання, яке відбулось 18.05.2021 року відкладено на 23.06.2021 року за клопотанням представника відповідача.

Позивач у судове засідання, призначене на 23.06.2021 року, не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. В обґрунтування, якої вказала на те, що вона наразі проживає у місті Торез Донецької області, який є тимчасово окупованим, і не може виїхати на підконтрольну територію України, а Торезький міський суд не надав інформації про можливість забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом.

Позивач ОСОБА_2 є матір`ю відповідача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження відповідача (а.с. 17).

Позивач є непрацездатною особою пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням позивача (а.с. 16).

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття її на облік у такому статусі (а.с. 23).

За твердженням самого позивача вона на даний час постійно проживає у місті Торез Донецької області (останній абзац другого аркушу пояснень по суті спору від 14.05.2021).

Відповідач здійснює підприємницьку діяльність і зареєстрований, як фізична особа-підприємець.

За твердженням відповідача, які викладені у запереченнях на відповідь на відзив, подані у справі №337/5608/20) його середньомісячний дохід складає 6000 грн. Інформації щодо свого майнового стану у цій справі відповідачем не надано.

Відповідач ОСОБА_3 сплачує аліменти на користь третьої особи ОСОБА_1 на утримання їхньої спільної дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2021 року у справі №337/5608/20 розмір аліментів складає 1500 грн. щомісячно.

IV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України), повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Як роз`яснено в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Такий правовий висновок викладений Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Позивач досяг встановленого законом пенсійного віку, у зв`язку із чим отримує пенсію, відтак він є непрацездатною особою.

З змістом ст. 12, ч.ч. 1, 5 ,6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи надані суду докази та пояснення, суд також враховує й поведінку сторін.

Так, позивач надав суперечливі пояснення стосовно своїх витрат, оскільки у позовній заяві вказано, що вона не має власного житла у м. Запоріжжі та орендує його, хоча відповідних доказів не надала. Згодом позивач вже стверджує, що проживає не у АДРЕСА_1 . При цьому будь-яких пояснень з приводу цих розбіжностей позивачем не надано.

Також позивач, по суті, приховала від суду й відомості про можливість одержання утримання від іншої повнолітньої дитини, що також в силу ст. 205 СК України повинно враховуватися судом при вирішенні позову.

Загалом ані позивач, ані відповідач не надали інформації стосовно майнового стану відповідача і розміру його доходів.

При цьому суд враховує ту обставину, що за твердженням відповідача, викладеним у його запереченнях у справі №337/5608/20, він має доходи у розмірі 6000 грн., а з урахуванням обов`язкових витрат на погашення кредитів, оплати комунальних послуг, витрат ліки, сплату аліментів на доньку (у розмірі 1100 грн.) тощо йому на життя залишається 3751 грн. Якщо від цієї суми відійняти суму ймовірних аліментів на утримання матері у розмірі 1200 грн., відповідачу залишатиметься лише 2 551 грн., що є ледь більшим за прожитковий мінімум (2270 грн. станом на дату розгляду справи). Але навіть за таких обставин відповідач беззаперечно визнає позов, натомість у справі щодо збільшення розміру аліментів на утримання своєї дитини ці аргументи наводяться ним на користь неможливості збільшення розміру таких аліментів.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (стаття 13 ЦК України).

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу (частина третя статті 16 ЦК України).

Правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 року у справі № 318/89/18.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні позову через штучність спору, зловживання матеріальними (цивільними) правами на користь відповідача, та недоведеність доводів позивача про потребу у матеріальній допомозі.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 30.06.2021 року.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін