Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2457/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2021 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання - Гусар Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Новоселицької сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Уточнені позовні вимоги мотивовано тим, що з 1992 року позивач постійно здійснював догляд за ОСОБА_2 , колишнім мешканцем АДРЕСА_1 , що був зареєстрований у власному житловому будинку в АДРЕСА_2 , який через похилий вік та відсутність родичів потребував постійної турботи та піклування. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і заповіту не залишив. За життя померлий та позивач уклали усний договір купівлі-продажу житлового будинку в АДРЕСА_2 , однак через відсутність правовстановлюючих документів на такий нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу житлового будинку укладено не було. Позивач вказує, що після укладення усного договору на протязі багатьох років і на даний час він користується житловим будинком в АДРЕСА_2 , утримує його, сплачує комунальні платежі та інші витрати пов`язані з утриманням в належному стані майна. Реалізація ним спадкових прав унеможливлюється відсутністю родинних зв`язків з померлим, у зв`язку з чим він просить в судому порядку встановити факт його проживання однією сім`єю з 1992 року з ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву про підтримання уточнених позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача Новоселицької сільської ради Виноградівського району про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує відносно заявлених ОСОБА_1 уточнених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення уточнених позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.05.1997 року.

Останнім місцем проживання ОСОБА_2 було АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Новоселицької сільської ради Виноградівського району від 06.08.2020 року за № 02-21/196.

Разом з ОСОБА_2 за вказаною адресою проживав позивач ОСОБА_1 , який вів догляд за померлим, що стверджується вказаною довідкою сільської ради.

ОСОБА_2 належав на праві власності житловий будинок в АДРЕСА_2 , де померлий був зарестрований.

Технічна інвентаризація житлового будинку проведена.

Згідно довідки КП «Виноградівське районне БТІ» № 587 від 30.07.2020 року, житловий будинок в АДРЕСА_2 будівництвом завершений, вартість його станом на липень 2020 року становить 43 672 грн. Згідно архівних даних КП «Виноградівське районне БТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок в АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане Новосельцькою сільською радою 03.03.2004 року на підставі рішення виконкому № 8 від 25.02.2004 року.

За життя ОСОБА_2 уклав з позивачем усний договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_2 , і з того часу позивач добросовісно користується цим нерухомим майном.

Через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний будинок, нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку укладено не було.

Правонаступників ОСОБА_2 немає.

Не дивлячись на те, що позивач вів догляд за померлим ОСОБА_2 , він не може оформити право власності на спадковий житловий будинок через нотаріальну контору, так як між ним та ОСОБА_2 відсутній родинний зв`язок. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду за визнанням свого права.

У відповідності до вимог ст. ст. 315, 319 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК України 1963 року та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Відповідно до ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Відповідно до п.11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю.

Відповідно до п.п.13, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач проживав разом із ОСОБА_2 однією сім`єю з 1992 року по травень 1997 року і вже понад десять років безперервно та добросовісно володіє житловим будинком у АДРЕСА_2 , тому, відповідно до положень ч.1 ст. 344 Цивільного кодексу України вважається таким, що в порядку набувальної давності набув право власності на вказаний житловий будинок, належний ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт проживання однією сім`єю з 1992 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , мешканцем АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за набувальною давністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

ГоловуючийТ. Ю. Левко