РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/7456/21

Провадження № 2-о/638/218/21

21.07.2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Подус Г.С.,

за участю секретаря судових засідань Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова в залі судових засідань цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківська міська рада про встановлення юридичного факту

встановив:

20.05.2021 року ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова із заявою про встановлення юридичного факту, а саме факту постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №6378, на день її смерті, а також факту належності Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17 квітня 1996 року, реєстраційний №1-96-73770-Ф1, зареєстрованого у ДП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.04.1996 року, записане у реєстрову книгу за №П-1-18511, ОСОБА_2 .

В обґрунтуванні заяви вказує, що ОСОБА_3 є рідною донькою та єдиною дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що на момент смерті ОСОБА_2 фактично проживала разом з нею та її сином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки остання через свій похилий вік потребувала постійного піклування,. Заявниця зазначає, що померла була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що належала їй на праві власності, при цьому обидві квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 - об`єднані єдиним тамбуром та вважались членами сім`ї єдиним житловим простором.

Вказує, що у Свідоцтві про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17 квітня 1996 року, реєстраційний №1-96-73770-Ф1, що посвідчує належність померлій ОСОБА_2 , квартири АДРЕСА_5 , на праві спільної сумісної власності, зареєстрованої у ДП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.04.1996 року, записаної у реєстрову книгу за №П-1-18511, зазначено ОСОБА_2 замість ОСОБА_2 , що є лінгвістичною помилкою та унеможливлює встановлення належності документа саме померлій особі.

Зазначає, що відсутність у спадковій справі всіх необхідних документів стала підставою для винесення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Шишко Н.М. постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії а саме видачі на ім`я заявниці свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частку в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 та АДРЕСА_6 після смерті її матері та обумовило необхідність звернення до суду для встановлення відповідних юридичних фактів.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 27.05.2021 року прийнято заяву до розгляду у порядку окремого провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 08.06.2021 року витребувано копію спадкової справи №02/2021, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У судове засідання заявник не з`явилась. Від її представника адвоката Шльонських Олени Миколаївни, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 24.06.2021 року, 21.07.2021 року надійшла заява, якою вона просить розглянути вищевказану заяву за її відсутності та відсутності заявника.

Представник зацікавленої особи Харківської міської ради у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим заздалегідь та належним чином про дату та час слухання справи, не повідомив суд про причини свого не прибуття, не скористався правом на подання відзиву на заяву.

За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом досліджено наявні у матеріалах справи докази та встановлено відповідні їм правовідносини.

Згідно з свідоцтвом про смерть, виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, серії НОМЕР_1 від 27.04.2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 у м.Харків, актовий запис № 6378.

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказано ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (актовий запис №1043 від 02.06.1959 року) .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища дошлюбним прізвищем ОСОБА_9 було « ОСОБА_10 ». Відповідно до актового запису №1531 від 12.12.1957 року, складеного 12.12.1957 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_11 ), який було розірвано 06.12.1962 року, актовий запис №270, після розірвання шлюбу ОСОБА_9 повернено дошлюбне прізвище « ОСОБА_10 ».

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 05.10.1980 року Палацом одруження «Орджонікідзевський» зареєстровано шлюб між ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1643. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_13 »

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, відповідно до розпорядження № 6095-Ф1 17.04.1996 року, реєстраційний №1-96-73770-Ф1 квартира площею. 66,0 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого у ДП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.04.1996 року, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам її сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_12 та ОСОБА_4 .

Згідно з матеріалами спадкової справи № 02/2021,заведеної приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шишко Н.М (номер у спадковому реєстрі 67373301) на підставі заяви ОСОБА_1 , інші спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутні.

Відповідно до постанови від 24.03.2021 року №15/02-14 приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шишко Н.М. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим,що з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 19.03.2021 року вбачається, що на момент смерті ОСОБА_2 вона була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 одна (спадкоємці, які згідно з ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вважались б такими, шо прийняли спадщину після смерті спадкодавця, відсутні), а також у зв`язку з тим, що у Свідоцтві про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, відповідно до розпорядження № 6095-Ф1 17.04.1996 року, реєстраційний №1-96-73770-Ф1 1/4 квартира площею. 66,0 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованого у ДП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.04.1996 року на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 .

Згідно з експертним висновком №056/715-а від 03.06.2021 року, зробленим експертом, кандидатом філологічних наук Л.О. Андрієнко українські записи особового імені ОСОБА_14 (копія паспорта, свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_2 ) та Матрона (свідоцтво про право власності на житло, запис у формі давального відмінка однини ОСОБА_5 , вихідна форма- ОСОБА_5 ) у документах, наданих для експертизи є ідентичними, розбіжності між українськими записами виникли внаслідок документальної фіксації варіантів особового імені.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , він, разом з своєю матір`ю ОСОБА_1 , батьком ОСОБА_12 та рідною бабусею ОСОБА_2 все своє життя фактично проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Так, свідок пояснив, що бабуся придбала для нього 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , що є суміжною до квартири АДРЕСА_3 , де проживала їх родина. Незважаючи на те, що квартири відокремлені, вони сприймались членами сім`ї як одна, при цьому тамбур використовувався як передпокій. Бабуся постійно проживала у квартирі АДРЕСА_3 , де отримувала медичну допомогу, туди ж їй надходила пенсія. Про те, що вона змінила місце реєстрації, членам сім`ї стало відомо тільки при оформленні спадщини, таке рішення померлої пояснює її побоюванням за долю квартири АДРЕСА_4 як її власника, оскільки, на думку свідка, бабуся ототожнювала реєстрацію місця проживання та право на проживання.

Згідно з відповіддю на адвокатський запит від 02.07.2021 року КНП «Міська поліклініка №8» Харківської міської ради ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , знаходилась під наглядом лікаря-терапевта поліклініки №8, проходила необхідні огляди терапевта вдома та обстяження за адресою свого мешкання: АДРЕСА_1 .

Згідно з актом від 29.06.2021 року , підписаного ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , що є мешканцями будинку за адресою: АДРЕСА_7 , у квартирі АДРЕСА_5 з 1996 року по 27 квітня 2019 року постійно проживали : ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_12 .

Оцінивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»)

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). (Постанова КЦС ВС у справі N 205/2102/19-ц, провадження N 61-872св21від 14.04.2021 року

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що відповідно до матеріалів спадкової справи №02-2021, заведеної 19.03.2021 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шишко Наталією Михайлівною, на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 , та відповідно до Спадкового реєстру жодних інших заяв про прийняття спадщини від інших осіб не надходило, суд не вбачає підстав для існування спору стосовно прийняття спадщини, що б унеможливлювало встановлення юридичного факту постійного спільного проживання разом з спадкодавцем (висновок Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі N 336/709/18-ц (провадження N 61-39374св18).

Так, відмова нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про прийняття спадщини пов`язана з тим, що із наданих нею документів не підтверджується факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При цьому факт реєстрації заявника за адресою, відмінною від адреси реєстрації, не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом, зокрема показаннями свідка ОСОБА_4 ,довідкою КНП «Міська поліклініка №8» Харківської міської ради та актом про визначення кола мешканців квартири АДРЕСА_8 , що підтверджують факт спільного проживання заявниці разом з померлою.

Згідно п. 6 ч. 1 ст.315ЦПКУкраїни суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Даючи оцінку вищезазначеним доказам, у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність зазначених у положеннях ст. ст. 293, 318 ЦПК України підстав для встановлення юридичного факту.

Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають з цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами у справі, суд дійшов висновку, що є підстави для задоволення вимог заяви і встановлення факту належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17 квітня 1996 року, реєстраційний №1-96-73770-Ф1, зареєстрованого у ДП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.04.1996 року, записане у реєстрову книгу за № П-1-18511

Керуючись ст.ст. 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Харківська міська рада про встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №6378, на день її смерті.

Встановити факт належності Свідоцтва про право власності на житло, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 17 квітня 1996 року, реєстраційний №1-96-73770-Ф1, зареєстрованого у ДП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.04.1996 року, записане у реєстрову книгу за №П-1-18511, ОСОБА_2 , яка у ньому зазначена як ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через суд першої інстанції протягом 30 днів з моменту його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя