Справа № 565/2023/19
Провадження № 2/565/141/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Мануляка Ю.В.,

з участю:

секретаря судового засідання Рибчинчук Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) в якій просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем; стягнути з відповідача в свою користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4875 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача в свою користь аліменти на своє утримання як матері, з якою проживає дитина віком до трьох років в твердій грошовій сумі у розмірі 3250 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку.

Позов обґрунтовується тим, що 29 листопада 2017 року позивач з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації 29 листопада 2017 року зроблено відповідний актовий запис № 206. Від даного шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідачем позивач познайомилась під час її навчання в республіці Польща в місті Люблін. Протягом 2017 року сторони проживали разом в республіці Польща у помешканні яке винаймали у місті Люблін, згодом переїхали до міста Варшави. В Україну сторони приїхали в кінці листопада 2017 року де народилась їх спільна донька. В лютому 2018 року відповідач повернувся до республіки Польща. Навесні 2018 року відповідач навідував доньку та позивачку в Україні за місцем її реєстрації. Останній раз відповідач навідувався до сім`ї в грудні 2018 року. Із зими 2019 року та по даний час відповідач абсолютно не цікавиться їх сім`єю. Не допомагає фінансово, що для позивачки є досить принизливим фактом. Станом на сьогодні між сторонами остаточно втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Сторони мають діаметрально різні погляди на життя. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та із своїми окремим інтересами, моральними принципами та устоями, давно не веде спільного господарства. Станом на сьогодні позивачка проживає з донькою в помешканні своїх батьків. Всі витрати по утриманню доньки лежать фактично на позивачці. Допомога надходить лише від батьків позивачки з якими вони разом проживають.

Донька ОСОБА_3 потребує постійного нагляду та чималих фінансових витрат необхідних для забезпечення її гармонійного та всебічного духовного та фізичного розвитку. Фактично всі витрати пов`язані з утриманням дитини лежать на позивачці, а це в свою чергу забезпечення дитини збалансованими продуктами харчування, купівлею сезонного одягу, іграшок, канцелярії, книжок та медикаментів. Під час телефонних розмов із позивачкою відповідач наполягає на розірванні шлюбу та не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 . Відповідач має постійний дохід в розмірі 3000 польських злотих (еквівалентно 19 503 гривні), оскільки працює на приватному підприємстві, на посаді робітника складу,а тому, позивач вважає, що аліментів на утримання їх доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 750 польських злотих (еквівалентно 4875 гривень) буде достатньо. Відповідач інших дітей чи осіб на утриманні немає, фізичними та психічними хворобами не хворіє, є особою працездатного віку і має можливість та може надавати допомогу по утриманню їх спільної малолітньої доньки ОСОБА_3 .

Позивачка практично позбавлена можливості влаштуватись на роботу, оскільки їх донька потребує постійного догляду та уваги. Позивач допускає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі, щомісячно на її утримання до досягнення їх донькою трирічного віку в сумі 500 польських злотих (еквівалентно 3250 гривень).

Відповідачем надіслано до суду відзив на позов доводи якого зводяться до того, що відповідач визнає обставини повного та незмінного розірвання шлюбу без жодних перспектив для його відновлення, через відсутність духовних, фізичних та економічних зв`язків між сторонами. Відповідач заперечує повністю щодо стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання як матері, з якою проживає дитина віком до трьох років в твердій грошовій сумі у розмірі 510 польських злотих (3250 грн.) щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку та частково заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 750 польських злотих (4875 грн.) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття з огляду на наступне. Фінансове становище відповідача позбавляє його можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки та сплачувати аліменти на утримання доньки у заявленому позивачем розмірі, оскільки його заробіток складає 2310, 09 польських злотих на місяць з яких витрачає 243 польських злотих на оплату позики, 150 польських злотих на оплату транспорту, 1150 польських злотих на оренду житла, 50 польських злотих на оплату послуг зв`язку та 400 польських злотих на поточні потреби. Відповідач вказує на те, що спроможний сплачувати аліменти у розмірі 200 польських злотих на місяць і такий розмір аліментів є достатнім для задоволення потреб неповнолітньої дитини сторін. Також відповідач заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки судових витрат у виді судового збору.

Позивачка та її представник адвокат - Завгородня М.О. в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання, однак відповідач при допиті уповноваженим судом Республіки Польща 30.11.2020 року вказав, що погоджується на розгляд справи без його участі.

Неявка у судове засідання сторін повідомлених про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, не перешкоджає розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази, надані сторонами і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, дійшов наступних висновків.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 29 листопада 2017 року встановлено, що 29 листопада 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстрований Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що в книзі реєстрації 29 листопада 2017 року зроблено відповідний актовий запис № 206.

Згідно довідки про зареєстрованих осіб № 4556/04 від 22 жовтня 2019 року, виданої відділом реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області, місце проживання ОСОБА_1 та доньки сторін ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач є громадянином республіки Польща, а тому відносини щодо розірвання шлюбу між сторонами регулюються чинним законодавством України та Договором між Україною і Республікою Польща про правову допомогу у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993 року, який ратифікований 04.03.1994 року та набув чинності 14.08.1994 року. Згідно ст. 26 п. 2 Договору між Україною і Республікою Польща, якщо в момент порушення справи один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - громадянином іншої Договірної Сторони, розірвання шлюбу проводиться згідно з законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один із подружжя має місце проживання на території однієї Договірної сторони, а другий - на території іншої Договірної сторони, застосовується законодавство тієї Договірної сторони, орган якої порушив справу.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі сторін, а також їх дитини. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалася і шлюб існує формально.

За наведених вище обставин, суд вважає, що позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання доньки сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходив з такого.

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 23 січня 2018 року Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони.

Малолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю, що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб № 4556/04 від 22 жовтня 2019 року та не оспорюється сторонами.

Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (частина 2 статті 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначальним в даному спорі про стягнення аліментів є законодавчо встановлений обов`язок обох батьків утримувати дітей.

При визначенні розміру стягнення аліментів суд враховує матеріальний стан сторін та їх потреба в коштах для проживання при нинішніх життєвих обставинах, мінімальний розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлений в Україні, стан здоров`я сторін та дитини, розмір заробітку відповідача та його витрати на проживання, часткове визнання відповідачем позовної вимог. Також суд враховує, що немає даних про наявність у відповідача інших утриманців. На думку суду сплата зазначених позивачем аліментів у розмірі 750 польських злотих на місяць, що на час звернення до суду було еквівалентно 4875 грн., буде надмірним тягарем для відповідача, а аліменти визнані відповідачем у розмірі 200 польських злотих на місяць, що на день розгляду справи еквівалентно 1410,04 грн. (згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 15.07.2021 року - 7,0502) не зможуть забезпечити належного утримання малолітній дитині сторін. Суд вважає аліменти у розмірі 350 польських злотих на місяць, що на день розгляду справи еквівалентно 2 467,57 грн., у нинішніх життєвих обставинах є обґрунтованими і такий розмір аліментів не свідчить, що у такий спосіб позивач буде збагачуватися, замість забезпечення утримання дитини. Саме сплата такого розміру аліментів, враховуючи дохід відповідача у розмірі 2310,09 польських злотих та витрати відповідача у розмірі 1993 польських злотих за один місяць, не буде надмірним тягарем для відповідача.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 , як матір, з якою проживає дитина віком до трьох років суд виходив з наступного.

Згідно із ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Отже, законодавчо встановленою умовою стягнення аліментів на утримання матері, з якою проживає дитина віком до трьох років, є наявність можливості у чоловіка надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували можливість надання відповідачем допомоги на її утримання, а тому позовні вимоги у цій частині не підлягають до задоволення.

Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки у розмірі 768, 40 грн. сплаченого нею судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, а також з відповідача підлягає стягненню до державного бюджету України судові витрати у виді судового збору у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог, а саме 459,45 грн., оскільки позовні вимоги задоволені на 50,6 %.

На підставі наведеного та керуючись Конвенцією про права дитини, ст. ст. 75,84, 104,110, 112,180-183, 184, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 листопада 2017 року Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 206.

Прізвище позивача після розірвання шлюбу залишити без змін « ОСОБА_1 ».

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 468 (дві тисячі чотириста шістдесят вісім) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2019 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті вимог позову відмовити за безпідставністю.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 до Державного бюджету України судові витрати у виді судового збору у розмірі 459 (чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 45 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер посвідчення особи: НОМЕР_4 , податковий номер: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Мануляк Ю.В.