22-ц/804/1929/21
263/6353/21

Єдиний унікальний номер 263/6353/21
Номер провадження 22-ц/804/1929/21
ПОСТАНОВА

І м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Биліни Т.І.

суддів Лісового О.О., Пономарьової О.М.,

за участю секретаря Сидельнікової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», яка підписана адвокатом Ботман Ольгою Олександрівною на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року про відмову у забезпеченні доказів у складі суду Музики О.М., у справі за заявою представника позивача Ботман Ольги Олександрівни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» про забезпечення доказів до подання позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» до Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст заяви

21 травня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» звернулось до суду із заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви.

В обґрунтування заяви зазначено, що ТОВ «МЛГЗ» має намір звернутися до суду з позовом до Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном, оскільки у травні 2021 року йому стало відомо про прийняття Маріупольською міською радою рішення від 28 квітня 2021 року № 8/6-502, яким відповідачам надано в оренду земельну ділянку для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Позивач вважає дане рішення ради незаконним.

Для встановлення порушень відповідачами вимог законодавства необхідно дослідити протоколи та матеріали справи щодо прийняття оскаржуваного рішення ради.

Позивач позбавлений можливості самостійно отримати вказані докази, бо не має до них доступу.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року у задоволенні вказаної заяви ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», подану представником адвокатом Ботман О.О. про забезпечення доказів до подання позовної заяви відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у забезпеченні доказів, суд першої інстанції виходив з норм ч.1 ст.116 ЦПК України, а саме, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи

Не погодившись з даною ухвалою, ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» подало апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення норм процесуального права просила її скасувати, та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення доказів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було досліджено обставини, на які посилався позивач, а саме щодо неможливості самостійного отримання позивачем доказів, за забезпеченням яких він звернувся. Позивач просив забезпечити докази шляхом їх витребування в Управлінні «Секретаріат ради» Маріупольської міської ради.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Представник ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» Ботман О.О., представник Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представник третьої особи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій, Луганській областях в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи попереджені належним чином.

Зважаючи на положення ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ч.2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Як вбачається зі змісту заяви ТОВ «МЛГЗ» про забезпечення доказів, вимоги заявника по суті є клопотанням про витребування доказів, адже обставини, які, на його думку вказують на утруднення або унеможливлення подання відповідних доказів, полягають у тому, що на цей час заявник не може отримати інформацію та надати їй власну правову оцінку (підготувати позов), а не того що цю інформацію згодом не можна буде отримати взагалі.

Аналізуючи зміст поданого заявником клопотання, суд приходить до висновку, що таке не містить обґрунтування підстав забезпечення доказів, передбачених ч. 1 ст. 116 ЦПК України, наявність підстав припускати, що рішення місцевої ради та документів, що стали приводом для його ухвалення, можуть бути втрачені або збирання чи подання цих доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, тому правових підстав для задоволення клопотання про забезпечення доказів суд не вбачає.

Крім того із наявної загальнодоступної інформації із сайту Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області вбачається звіт про автоматичний розподіл справи № 263/6661/21, відповідно до якого 28 травня 2021 року до суду надійшов цивільний позов ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» до вище перелічених осіб, про визнання незаконним та скасування рішення Маріупольської міської ради, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном, та відповідно визначено склад суду головуючого суддю Федоренко Т.І.

На теперішній час позов поданий до суду, він перебуває на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, тому на підставі частини 4 статті 116 ЦПК України забезпечення доказів після подання позовної заяви повинно здійснюється судом, який розглядає справу.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Згідно статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Статтею 84 ЦПК України врегульовано витребування доказів за клопотанням учасника справи у разі неможливості самостійно надати докази, при цьому визначено, що таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник не надав доказів того, що він звертався до Маріупольської міської ради із заявою про надання йому письмових доказів з метою подачі у подальшому позову до суду. Окрім того, заявник ставив питання про забезпечення доказів у спосіб не передбачений ст. 116 ЦПК України.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч. 1 ст.. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Згідно із ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, які визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до так і після подання позовної заяви (ч. 3 ст. 116 ЦПК України).

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу(ч. 4 ст. 116 ЦПК України)..

Заявник просить забезпечити докази, які, на його думку, знаходяться у юридичної особи, при цьому не вказує причину, що унеможливить їх витребування при подачі позовної заяви, або під час проведення судом процесуальних дій, повязаних з розглядом порушеної судом цивільної справи.

З огляду на вказане суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що заява ТОВ «Маріупольський лікеро-горілчаний завод» не підлягає до задоволення.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року, а тому підстави для її скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Повний текст постанови виготовлено 21 липня 2021 року.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольський лікеро-горілчаний завод», яка підписана адвокатом Ботман Ольгою Олександрівною залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: О.О. Лісовий

О.М. Пономарьова