Справа № 639/7774/20
провадження 2/639/557/21
Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.
за участю секретаря-Міжиріцької А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи-Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» про знесення самовільно побудованого об`єкту та приведення земельної ділянки у належний стан,-
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.06.2021 задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 за власний рахунок знести самовільно побудовану нежитлову одноповерхову споруду, яка знаходиться на придомовій території у дворі житлового багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та привести зазначену земельну ділянку у попередній стан.

Позовна заява містить вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн. за представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції разом з договором про надання юридичних послуг та правової допомоги. При розгляді справи, представник позивача подав заяву, що докази витрат, які поніс ОСОБА_1 на правничу допомогу, будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

05.07.2021 представник позивача подана заява про відшкодування витрат на правничу допомога з завданням № 3 до договору від 16.11.2020, акт № 3 прймання-передачі виконаних робіт, квитанцію № 257711 від 02.07.2021 про оплату 20 000 грн. за представництво інтересів ОСОБА_1 в суді.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з обставин справи та положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає, що немає необхідності викликати сторони в судове засідання для ухвалення додаткового рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

За приписами ч. 1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання юридичних послуг та правової допомоги від 05.12.2018, на умовах якого ОСОБА_1 дає завдання, а виконавець-адвокат зобов`язується відповідно до завдання надати за плату юридичні послуги, представляти інтереси позивача у всіх підприємствам, установах, організаціях, судах всіх рівнів та інстанцій тощо. Згідно завданню № 3 від 16.11.2020 адвокат прийняв до виконання завдання вжити процесуальних заходів щодо звернення з позовом до ОСОБА_2 про знесення самовільно побудованого об`єкта у дворі будинку, а також здійснити увесь спектр необхідних процесуальних дій щодо представництва інтересів клієнта під час судового провадження. Гонорар адвоката сторони визначили у фіксованому розмірі 20 000 грн.

Копією квитанції № 257711 від 02.07.2021 підтверджено, що ОСОБА_1 оплатив представництво адвоката по справі у визначеній сумі.

Представником позивача долучено акт № 3 приймання-передачі виконаних робіт від 02.07.2021 без розрахунку погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який би відображав певний вид послуги та витрачений час.

У частині п`ятій ст. 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розміробґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №№915/237/18.

В акті виконаних робіт вказано суму витрат на участь адвоката у судових засіданнях, підготовку та подачу клопотання щодо ухвалення додаткового рішення у формі заяви, поштові витрати та копіювання документів, підготовку та подача клопотання щодо доручення до матеріалів справи рішення Харківської ради та вивчення і аналіз фактичних обставин справи, але не містить часу, що витрачено на таку роботу.

Враховуючи пропорційність витрат, пов`язаних з отриманням професійної правової допомоги до предмета спору, значення справи для сторін, співмірність витрат з виконаною роботою, яка не представляє значної складності, її обсягом, заявлена ОСОБА_1 вимога про стягнення 20 000 грн. витрат на правову допомогу є абсолютно неспівмірною, тому суд вважає за можливе частково стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач- ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_2 , зареєстрований АДРЕСА_3 );

Відповідач-ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_4 );

3 особи- Департамент територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради ( ,м.Харків, майдан Конституції, 7);

Суддя