СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/86/21
ун. № 759/5143/13-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря Кушнірчук А.Р.

представника заявника ОСОБА_1

представника особи, дії якої оскаржуються Гуріної Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язанні вчинити дію, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В березні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною скаргою на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просив суд визнати бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) незаконною; зобов`язати державного виконавця вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 червня 2013 року, стягнути з Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) на користь ОСОБА_3 , моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн, завдану бездіяльністю державного виконавця.

Свої вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що з листопада 2013 року на виконанні Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебував виконавчий лист № 2/759/3260/13 виданий 01.11.2013 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 31 290,96 коп.

15.11.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

06.03.2015 року державним виконавцем за адресою боржника, вказаною у виконачому листі, був здійснений вихід та встановлено, що боржник постійно проживає.

23.09.2015 року на адресу боржника було направлено вимогу про сплату боргу.

12.01.2016 року державним виконавцем було направлено подання до Святошинського УП ГУНП України у м. Києві щодо притягнення до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 .

26.01.2016 р. внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та відкрито кримінальне провадження № 0000003. На теперішній час кримінальне провадження, знаходиться на стадії досудового розслідування.

18 лютого 2021 року він випадково дізнався, що виконавче провадження за виконавчим листом № 2/759/260/13 державним виконавцем було закрито ще в 2017 році. Підстави для закриття виконавчого провадження йому не відомі. Він не отримав ні постанови про закриття виконавчого провадження, ні виконавчого листа, чим порушено його права, як стягувача та порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження». Вважає, що державним виконавцем не було здійснено всіх необхідних дій, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 травня 2020 року скаргу призначено до розгляду (а.с. 58).

В судовому засіданні представник заявника скаргу підтримала з підстав викладених у скарзі.

Представник особи, дії якої оскаржуються Гуріна Д.І. заперечила проти задоволення скарги, оскільки ОСОБА_3 пропустив строки звернення до суду за захистом своїх прав та надала письмові заперечення на скаргу в яких зазначено, що 14.11.2013 на виконання до відділу надійшов виконавчий лист 2/759/3620/13 від 01.11.2013 виданий Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 31 290,96 грн.15.11.2013 року державним виконавцем Федоренко А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої, згідно супровідного листа направлено сторонам до виконання та до відома. З метою перевірки майна боржника боржника, державним виконавцем було направлено запити до правовстановлюючих організацій. Згідно довідки УДАІ за боржником зареєстрований транспортний засіб: марки ЗАЗ, модель 1102, 1994 р.в., ДНЗ НОМЕР_1 . Оскільки виконавчий документ в самостійному порядку боржником не виконано, державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника. 23.09.2015 року на адресу боржника направлено вимогу державного виконавця, яка була боржником проігнорована, у зв`язку з чим на боржника накладено штраф в сумі 170,00 грн. Державним виконавцем 18.11.2015 року на адресу боржника повторно направлено вимогу державного виконавця, яка боржником була проігнорована, у зв`язку з чим на боржника накладено штраф в сумі 340,00 грн. 13.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У зв`язку з закінченням строків зберігання виконавче провадження № 40756928 не збереглось. Наголошує, що ОСОБА_3 в своїй скарзі зазначає, що про закриття виконавчого провадження дізнався 18.02.2021 року, але в порушення ст.. 449 ЦПК України до суду за захистом своїх прав звернувся лише 27.02.2021 року, що є підставою для залишення скарги без розгляду. Крім того особою, заявлено вимогу про стягнення 40 000, 00 грн моральної шкоди, яка підлягають розгляду в порядку позовного провадження, а не під час розгляду скарги на дії та бездіяльність державного виконавця.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.06.2013 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в розмірі 31 290,96 грн (а.с. 22-23)

01.11.2013 року видано виконавчий лист (а.с. 26).

15.11.2013 року державним виконавцем Федоренко А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 40756928 (а.с. 100)

13.01.2014 року державним виконавцем Федоренко А.М. винесено постанову про розшук майна боржника. (а.с. 99)

13.04.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 96).

Відповідно до статті 1291 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців визначені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

За приписами ч.1 ст.447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Так, приписами ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

При цьому, вимогами 122-124 ЦПК України встановлено порядок обчислення процесуальних строків.

З матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 про постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 13.04.2017 року дізнався 18.02.2021 року, до суду звернувся 01.03.2021 року, тобто у строк встановлений ст. 449 ЦПК України.

ОСОБА_3 в скарзі вказує, що державний виконавець при примусовому виконанні судового рішення не здійснив усіх необхідних дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та не виконав рішення суду. При цьому заявник не зазначає, які саме необхідні дії не були здійснені виконавцем при примусовому виконанні судового рішення та в чому полягає бездіяльність державного виконавця, а також, що перешкоджало йому вчасно цікавитись станом та результатами виконавчого провадження.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем під час виконання рішення суду від 20.06.2013 року вчинялись дії щодо його виконання. Зокрема, державний виконавець Федоренко А.М., у постанові про повернення виконавчого документа, вказав на те, що при проведенні виконавчих дій встановлено, що за боржником зареєстрований транспортний засіб, який знаходиться у розшуку понад 1 рік. Інше майно боржника, на яке можна звернути стягнення відсутнє.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що права та інтереси стягувача не були порушені, державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) діяв згідно вимог діючого законодавства, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Щодо вимог скаржника про відшкодування моральної шкоди спричиненої діями приватного виконавця, суд зазначає наступне.

Відповідно до норм ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу: у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника); якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Стягнення моральної шкоди за результатом розгляду скарги не передбачено ст. 451 ЦПК України, тому суд вважає за необхідне відмовити в цій частині скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Керуючись ст. ст. 58, 59, 60, 210, 213, 383-387 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язанні вчинити дію, стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (частина перша статті 355 ЦПК України) або через суд першої інстанції (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Ю.О. Твердохліб