ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 734/1518/21
провадження № 2-о/753/459/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2021 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Коренюк А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Комунальне некомерційне підприємство Козелецької районної ради «Козелецька центральна районна лікарня», Комунальне некомерційне підприємство Козелецької районної ради «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомги»,про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , як пенсіонер, особа, яка має інвалідність другої групи загального захворювання, звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, зважаючи на положення п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту отримання поранень у період Другої світової війни з метою отримання соціальних пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Як на підставу звернення із завою до суду заявник посилається на положення п.3 ч.1 ст. 315 ЦПК України, та вважає, що суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України у новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є верховенство права (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону із дотриманням засад і правил судочинства.

Зважаючи на зміст заяви, мету встановлення факту, що має юридичне значення, визначену заявником, суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження по даній справі, оскільки вбачається спір про право, яке розглядається у порядку позовного провадження в порядку КАС України.

Встановлено, що заявник є пенсіонером та має інвалідність другої групи загального захворювання, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, зважаючи на положення п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту отримання поранень у період Другої світової війни з метою отримання соціальних пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Оскільки положення п.3 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачає чіткі вимоги підстав для встановлення факту, а це потреба у призначенні пенсії або одержанні допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, натомість заявник є песіонером, має інвалідність другої групи загального захворювання, йому призначена пенсія, яку він отримує відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», тому положення п.3 ч.1 ст. 315 ЦПК України, зважаючи на мету заяви ОСОБА_1 - отримання соціальних пільг відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», не застосовується.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Зважаючи на наслідки розгляду заяви, підстав для повернення судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір» немає, оскільки при зверненні до суду заявник судовий збір не сплачував.

На підставі вищенаведеного, керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суддя -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Комунальне некомерційне підприємство Козелецької районної ради «Козелецька центральна районна лікарня», Комунальне некомерційне підприємство Козелецької районної ради «Козелецький районний центр первинної медико-санітарної допомги», про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та усіма доданими до неї документами.

Відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з тими самими вимогами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ст.355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Однак відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно ч.1 ст.354 ЦПК України України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Отже, строки оскарження судових рішень в апеляційному порядку складають 30 календарних днів - для рішень і 15 календарних днів - для ухвал, однак апеляційна скарга подається за старими правилами - через суд першої інстанції.

Суддя: