КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8609/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2021 року місто Київ

справа №756/8348/20

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання -Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Белоконної І.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживачів, визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив:

визнати неправомірними дії АТ «ПУМБ» в частині автоматичного списання з його карткового рахунку НОМЕР_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1 від 30 вересня 2017 року;

стягнути з АТ «ПУМБ» на його користь 10624,67 грн. неправомірно списаних коштів з карткового рахунку НОМЕР_1 та 165,74 грн. відсотків за користування чужими грошима.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 30 вересня 2017 року між ним та АТ «ПУМБ» на підставі заяви №1 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб було укладено договір про отримання кредитної картки із встановленим кредитним лімітом в розмірі 50600 грн.

Вказував, що ним було отримано карту № НОМЕР_2 зі строком дії до серпня 2020 року.

Зазначав, що банк на виконання умов договору відкрив картковий рахунок НОМЕР_1 з кредитним лімітом 50600 грн.

Позивач посилався на те, що в заяві №1 процентна ставка, вартість додаткових послуг, будь-яких комісій, неустойка (пеня, штрафи) та строк повернення коштів не зазначені. Також у заяві відсутні договірні умови про те, що позивач доручав АТ «ПУМБ» проводити договірне списання з будь-якого карткового рахунку грошових коштів в погашення кредитної заборгованості.

Вказував, що аналізуючи банківські виписки з онлайн банкінгу, йому стало відомо, що з його банківського зарплатного рахунку НОМЕР_1 АТ «ПУМБ» щомісяця здійснює одностороннє списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним рахунком НОМЕР_3 , яка станом на дату звернення з даним позовом складає 10624,67 грн.

Зазначав, що з метою вирішення зазначено вище питання він 25 червня 2020 року звернувся до відповідача з вимогою надати документи, які підтверджують правомірність списання грошових коштів з його карткового рахунку НОМЕР_1 та вимагав повернути безпідставно списані кошти, однак станом на дату звернення з позовною заявою відповіді на своє звернення від АТ «ПУМБ» він не отримав.

Вважає, що оскільки АT «ПУМБ» здійснило не договірне та безпідставне списання коштів на загальну суму 10624,67 грн., тому відповідач відповідно до положень ст.1073 ЦК України зобов`язаний повернути зазначені кошти та додатково має сплатити проценти за їх користування.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнанонеправомірними дії АT «ПУМБ» в частині автоматичного списання з карткового рахунку НОМЕР_1 , належного ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1 від 30 вересня 2017 року.

Стягнуто з АT«ПУМБ» на користь ОСОБА_1 неправомірно списані кошти з карткового рахунку НОМЕР_1 у розмірі 10624,67 грн. та 165,74 грн. відсотків за їх користування.

Стягнуто з АT«ПУМБ» в дохід держави судовий збір у розмірі 1681,60 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 07 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «ПУМБ» про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2021 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач АT«ПУМБ» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просив:

рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити;

здійснити поворот виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2021 у даній справі;

стягнути з ОСОБА_1 на користь АT «ПУМБ» 10790,41 грн.;

видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АT «ПУМБ» 10790,41 грн.;

повернути з Державного бюджету України АT«ПУМБ» судовий збір у сумі 1681,60 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що позивач, підписавши заяву від 30 вересня 2017 рокувисловив своє волевиявлення і цим погодився з умовами заяви, жодних заперечень щодо умов заяви позивач не висловив.

Вказував, що на підставі даної заяви позивачу був відкритий рахунок № НОМЕР_4 (який був змінений на НОМЕР_3 ) та встановлений кредитний ліміт у сумі 50600 грн.

Зазначав, що позивач не довів той факт, що він не погодився з умовами заяви або будь-яким іншим чином заперечував проти її умов, які були запропоновані банком з метою відкриття рахунку з кредитним лімітом.

Посилався на те, що у заяві, яка підписана позивачем, зазначено, що останній надає беззастережну згоду, що приймає Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування, яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі.

Вказував, що договір комплексного банківського обслуговування відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» є публічною частиною договору, до якої приєднався позивач, підписавши заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування, яка є індивідуальною частиною договору.

Зазначав, що заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1 від 30 вересня 2017 року невід`ємно пов`язана із договором комплексного банківського обслуговування, і позивач своїм підписом підтвердив згоду та розуміння з умовами договору комплексного банківського обслуговування, про що зазначено у заяві.

Вважає, що умови договору комплексного банківського обслуговування, до яких приєднався позивач, а також норми законодавства передбачають право відповідача здійснити договірне списання простроченої кредитної заборгованості, а позивач, який підписав заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування і підтвердив своє розуміння з його умовами, погодився з тим, що відповідач має право здійснити договірне списання простроченої заборгованості.

Вважає, що банк правомірно здійснив договірне списання коштів з рахунку позивача, а тому відсотки за неправомірне користування списаними грошовими коштами у сумі 165,74 грн. стягнуто судом безпідставно.

Посилався на те, що після набрання рішенням законної сили відповідач виконав його 26 березня 2021 року та 13 квітня 2021 року.

Вказував, що застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов'язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнуте з нього за скасованим рішенням.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у його відсутність на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка.

Відповідно до частини третьої статті 1066 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені у статті 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів» списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом, або згідно з умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно з пунктом 26.1 статті 26 вказаного Закону платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб.

Згідно з пунктом 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22 кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Банк обумовлює своє право на здійснення договірного списання за дорученням платника з його рахунку в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг (пункт 6.1 Інструкції).

Договір має містити інформацію, яка потрібна для належного виконання банком доручення платника, зокрема:

- умови, за якими банк повинен здійснити (здійснювати) договірне списання;

- номер рахунку платника, з якого має здійснюватися договірне списання;

- назву отримувача;

- номер і дату договору з отримувачем, яким передбачене право отримувача на договірне списання коштів з рахунку платника;

- перелік документів, які отримувач має надати банку, що обслуговує платника (якщо вони передбачені в договорі) (пункт 6.4 Інструкції).

Якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг.

Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника.

Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (пункт 6.5 Інструкції).

Як вбачається з матеріалів справи, 30 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ» було підписано заяву №1 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої позивачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_4 у гривнях (який був змінений на НОМЕР_3 ) з кредитним лімітом 50600 грн. Також позивач отримав картку № НОМЕР_2 зі строком дії до серпня 2020 року.

Разом з тим, як вбачається з долученої до матеріалів справи заяви №1, вона містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що з його банківського зарплатного рахунку НОМЕР_1 АТ «ПУМБ» без його розпорядження та згоди щомісяця здійснює одностороннє списання грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним рахунком НОМЕР_3 , яка станом на дату звернення з даним позовом складає 10624,67 грн.

На підтвердження вказаного позивач надав банківські виписки по картковому рахунку НОМЕР_1 за період з 01 березня 2020 року по 03 липня 2020 року.

25 червня 2020 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення безпідставно списаних коштів з банківського рахунку. Однак, жодної відповіді та пояснень від АТ «ПУМБ» ОСОБА_1 не отримав.

Відповідач, заперечуючи проти вимог позивача, в заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скаргзі вказував на те, що договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідно до ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг» є публічною частиною договору, до якої приєднався позивач, підписавши заяву №1 від 30 вересня 2017 року, яка є індивідуальною частиною договору. Зазначав, що позивач своїм підписом підтвердив згоду та розуміння умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, про що зазначено у заяві. Посилався на те, що як зазначено в Публічній пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ» відповідно до ст.641 ЦК України оголошує публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осібз метою надання банківських послуг, умови і порядок надання яких визначені у Публічній пропозиції. Ця Публічна пропозиція розміщена на сайті банку: pumb.ua, набирає чинності з дати, визначеної на її першій сторінці, та є чинною до дати розміщення (оприлюднення) на сайті банку заяви про її відкликання в цілому чи в частині або внесення змін до Публічної пропозиції. Акцептування цієї Публічної пропозиції (приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) здійснюється позивачем у місцях надання банком послуг на підставі ст.634 ЦК України шляхом оформлення заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Приєднання фізичних осіб до договору відбувається в цілому. Вказував, що п.4.2.13. договору комплексного банківського обслуговування фізичних осібпередбачено, що банк має право використовувати всі законні способи для погашення наявної у клієнта заборгованості за договором, в тому числі у разі виникнення простроченої заборгованості за договором. Частиною 1 вказаного договору у розділі «Визначення термінів» зазначено, що «договірне списання» - це списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому договором. Пунктом 4.2.15 розділу ІІ договору визначено, що повернення заборгованості за кредитною лінією здійснюється за рахунок грошових коштів, що надійшли на картковий рахунок клієнта будь-яким, способом, в тому числі із застосуванням договірного списання. Банк набуває право, а клієнт цим безвідклично доручає банку самостійно, з дня наступного за розрахунковим днем, на підставі належним чином оформлених банком платіжних документів, списувати грошові кошти в розмірі, необхідному для погашення обов`язкового платежу (в тому числі суми неустойки), з рахунківклієнта, відкритих в банку, а також з будь-яких рахунків клієнта, які буде відкрито йому в банку після укладення цього договору.

На підтвердження своїх заперечень АТ «ПУМБ» надав: копію заяви №1 від 30 вересня 2017 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та копію Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на яку посилається відповідач не були підписані ОСОБА_1 .

Відповідач вказував на те, що у заяві, яка підписана позивачем, зазначено, що останній надає беззастережну згоду, що приймає Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування, яка розміщена на сайті: pumb.ua в повному обсязі.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб розумів позивач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 30 вересня 2017 року, а також те, що вказаний документ на момент укладення між сторонами правочину містив умови, зокрема й щодо права банку здійснювати договірне списання грошових коштів з усіх рахунків ОСОБА_1 в рахунок погашення кредитної заборгованості.

При цьому, у заяві №1 від 30 вересня 2017 року відсутні умови про те, що ОСОБА_1 доручає банку проводити договірне списання з усіх своїх відкритих в банку рахунків, або конкретних рахунків на погашення кредитної заборгованості із зазначенням відповідних реквізитів.

Виходячи з вищевикладеного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді права та обов`язки сторін за договором, інші ніж передбачені заявою №1 від 30 вересня 2017 року.

АТ «ПУМБ» не надав доказів ознайомлення позивача з Публічною пропозицією ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування та доведення її до його відома перед підписанням заяви №1 від 30 вересня 2017 року.

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання неправомірними дії АТ «ПУМБ» в частині автоматичного списання з карткового рахунку позивача НОМЕР_1 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №1 від 30 вересня 2017 року та, що АТ «ПУМБ» безпідставно нараховує і списує грошові кошти з банківського рахунку позивача НОМЕР_1 , у зв`язку з чим з нього підлягає стягненню на користь позивача 10624,67 грн. неправомірно списаних коштів з карткового рахунку.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 1073 ЦК України передбачена сплата процентів за безпідставне списання банком грошових коштів з рахунку клієнта.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до підпункту 32.3.2 пункту 32.3 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувача, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку.

При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Відповідно до частини першої статті 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України.

З огляду на викладене, відповідач зобов`язаний відповідно до вимог статті 1073 ЦК України та підпункту 32.3.2 пункту 32.3 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» сплатити позивачу проценти за користування його грошовими коштами.

Згідно правових висновків Верховного Суду України викладених у постановах від 13 грудня 2010 року справі №3-58гс10, від 14 березня 2011 року у справі №3-13гс11 та від 06 червня 2011 року у справі №3-51гс11, за відсутності визначення договором банківського рахунку розміру процентів за користування банком грошовими коштами клієнта та у разі неприйняття банком вкладів на вимогу, банк зобов`язаний сплатити клієнту проценти в розмірі облікової ставки Національного банку України.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №751/631/17.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з наведеним позивачем розрахунком процентів за користування його коштами за період з 05 березня 2020 року по 09 липня 2020 року.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 165,74 грн. відсотків за користування коштами позивача за період з 05 березня 2020 року по 09 липня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк правомірно здійснив договірне списання коштів з рахунку позивача, а тому відсотки за неправомірне користування списаними грошовими коштами у сумі 165,74 грн. стягнуто судом безпідставно спростовуються вищевикладеним.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, отже і відсутні підтсави для вирішення питання про поворот виконання оскаржуваного рішення.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: