Справа № 373/612/20
Номер провадження 2/373/32/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Опанасюка І.О.,

з участю секретаря судових засідань Олійник Ю.І.,

представника позивача адвоката Поліщука М.А.

представника відповідача адвоката Стрілець О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 359/612/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту окремого проживання та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з названим позовом та просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступне нерухоме майно: житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0498 га, кадастровий номер :01:057:0043, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В порядку поділу майна, просить визнати за нею - ОСОБА_1 право власності на: Ѕ частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0498 га, кадастровий номер :01:057:0043, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; Ѕ частину житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

07 липня 2020 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву про встановлення факту окремого проживання та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

В зустрічному позові позивач просить встановити факт окремого проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, у період з червня 2010 року по лютий 2020 року; визнати право власності ОСОБА_2 на 77,515% житлового будинку садибного типу з гоподарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці за кадастровим номером :01:057:0043.

Позивач за первісним позовом - ОСОБА_3 посилається на те, що вона проживала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 29 серпня 1981 року по 16 січня 2020 року. Фактично шлюбні стосунки між нею та відповідачем були припинені у 2010-2011 роках за ініціативи відповідача, який залишив сім`ю і через деякий час став проживати у незареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. За час сумісного проживання у шлюбі спільною працею і за кошти, нажиті у шлюбі, сторонами було нажито (збудовано та придбано за договором купівлі-продажу) нерухоме майно, право власності на яке у шлюбі було оформлене на ім`я одного із подружжя, а саме на відповідача - ОСОБА_2 . В період з 1985 по 1986 роки вони збудували житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 100,20 кв.м. 3 квітня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально, на ім`я відповідача у продавця ОСОБА_4 було куплено земельну ділянку площею 1000 кв.м із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану по АДРЕСА_2 . Після придбання цієї земельної ділянки сторони розпочали будівництво житлового будинку із господарськими і надвірними спорудами. Так в період з 2007 року по 2011 рік за спільні кошти подружжя а також за кредитні кошти, вони збудували житловий будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_2 . На будівництво зазначеного будинку також було використано кредитні кошти АТ "Укрсоцбанк" за кредитними договорами, оформленими на ім`я ОСОБА_5 із згоди дружини ОСОБА_3 23 листопада 2006 року було укладено кредитний договір з АТ "Укрсоцбанк" на суму 12000 доларів США, а 20 листопада 2007 року укладено кредитний договір на суму 80000 гривень. Земельна ділянка площею 0,1000 га за взаємною згодою сторін, була поділена на дві земельні ділянки, одна з яких площею 0,0502 га кадастровий номер :01:057:0042 за адресою: АДРЕСА_2 за договором дарування від 27.06.2012 року була подарована ОСОБА_2 сину - ОСОБА_6 , який на цій земельній ділянці також розпочав будівництво житлового будинку. Друга земельна ділянка площею 0,0498 га кадастровий номер :01:057:0043 за адресою: АДРЕСА_2 залишилась у спільній сумісній власності із відповідачем і саме на цій земельній ділянці в період з 2007 року по 2011 рік сторони збудували будинок. В даному будинку ОСОБА_2 проживає з 2011 року, проте місце його реєстрації за АДРЕСА_1 , де залишилась проживати ОСОБА_3 . Відповідач тривалий час не здавав будинок в експлуатацію і лише 24 грудня 2019 року Департаментом ДАБІ у Київській області за номером КС 59 була зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкта будівництва "Будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами", розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яка надійшла від ОСОБА_2 через центр надання адміністративних послуг Печерської у місті Києві районної адміністрації. А тому за вказаних обставин просить визнання за нею права власності на Ѕ частину майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

15 липня 2020 ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому він визнає та не заперечує проти задоволення наступних вимог ОСОБА_3 , зокрема, визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,0498 га, кадастровий номер :01:057:0043, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Також він визнає та не заперечує проти задоволення вимог ОСОБА_3 , щодо визнання за ОСОБА_1 право власності на: Ѕ частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0498 га, кадастровий номер :01:057:0043, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що вказане нерухоме майно було придбано ним в період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_3 . Так він ніколи не заперечував вказаних обставин та не оспорював право власності ОСОБА_3 на частину цього майна.

Однак позовні вимоги ОСОБА_3 щодо визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ринковою вартістю 401920 гривень та визнання за ОСОБА_3 в порядку поділу майна, нажитого за час сумісного проживання у шлюбі, права власності на Ѕ частину цього будинку він не визнає, заперечує, щодо задоволення позову в цій частині.

Зустрічний позов ОСОБА_2 зазначає, що протягом 2011-2019 років він поступово по мірі можливості за власні кошти, отримані від підприємницької діяльності, здійснював добудову житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_2 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:057:0043. Деякі будівельні роботи (проведення системи опалення, водопостачання, електропостачання в будинку, зведення стінових перегородок, зварювальні роботи під час виготовлення сходів, обшивання їх деревом, відновлення після вибуху газу приміщення гаража, що є частиною будинку) здійснювались ним особисто. З кінця 2011 року в будинку стала проживати донька сторін по справі - ОСОБА_7 та допомагати ОСОБА_2 в добудові зазначеного будинку, оскільки була домовленість про те, що дане житло буде подароване їй. На даний момент донька продовжує проживати в будинку разом із своєю родиною та утримує його в належному стані за власні кошти, сплачує надані комунальні послуги. З серпня по грудень 2011 року він за власні кошти, та кошти взяті в борг у ОСОБА_8 , замовив виготовлення робочого проекту газопостачання житлового будинку та проведення робіт по облаштуванню внутрішньої мережи газопостачання будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . В березні 2012 року ОСОБА_2 був укладений договір з ПАТ "АЕС Київобленерго", відповідно до якого останнім стали надаватися послуги з постачання електричної енергії безпосередньо до житлового будинку. Після закінчення будівництва будинку ним було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації щодо об`єкта будівництва "Будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами", розташованого ща адресою: АДРЕСА_2 , яка була зареєстрована 24.12.2019 за номером КС 59. Враховуючи викладене що вказаний будинок в більшій своїй частині був збудований за час його окремого проживання з ОСОБА_3 , у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин за рахунок його особистих коштів. Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вартість будівельних робіт та матеріалів, які були проведені та використані станом на 2010 рік становить 180763 гривень. згідно інформації, зазначеній у позовній заяві ОСОБА_3 від 18.05.2020, ринкова вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, становить 401920 гривень. Таким чином, за час окремого проживання, у період з червня 2010 року по грудень 2019 року ним було завершено будівництво даного будинку та витрачено для цього особисті кошти в сумі 221157 гривень. ОСОБА_2 не заперечує, що кошти які були витрачені на будівництво будинку до червня 2010 року (180763 гривень) є спільною сумісною власністю з ОСОБА_3 , а тому кожний з них має право на Ѕ частину цих коштів, тобто на 90381,50 гривень (180763 гривень/2). Його вклад в будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , становить 90381,50 гривень + 221157 гривень = 311538,50 гривень, а вклад ОСОБА_3 становить 90381,50 гривень. З співвідношення загальної вартості будинку, вартості робіт та матеріалів, що були проведені та використані станом на 2010 рік, лише 44,97% будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, відповідно лише вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , інші 55,03% є його особистою приватною власністю. Вважає, що має право на 77,515% (55,03% + 22,485%) будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , загальною вартістю 311548,29 гривен, з яких лише право на 27,515% вказаного будинку, вартістю 110588,29 належить ОСОБА_3 .

У відзиві на зустрічний позов ОСОБА_3 просить відмовити в задоволенні вимог ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не спростовано презумцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Вважає, що підлягають відхиленню за недоведеністю також посилання ОСОБА_2 на те, що він за кошти підприємницької діяльності здійснював добудову спірного житлового будинку протягом 2011-2019 років. Крім того ОСОБА_2 не надано доказів про розмір його доходів від підприємницької діяльності. Відсутні також і висновки щодо вартості будівельних робіт і матеріалів, у відповідності до кошторисного розрахунку яким визначено вартість будівельних робіт і матеріалів на суму в 180763 гривень. Відсутні і висновки щодо вартості щодо матеріалів та робіт господарських споруд, зокрема погріб, літня кухня, вбиральня, огорожа, воріт.

У вступному слові ОСОБА_3 та її представник підтримали позовні вимоги. Позивач (за первісним позовом) вказала, що вони прожили з відповідачем в шлюбі 39 років. В жовтні 2010 розійшлись, однак продовжували спілкування. Разом їздили на присягу до сина. Будували будинки на спільні кошти, заробляли торгівлею та наданням послуг з перевезення, брали кредити. Кредит був погашений в 2010 році. Майно оформлювалось на відповідача, оскільки він батько в родині, і на момент оформлення, вона не бачила різниці, на кого з подружжя зареєстроване майно.

Адвокат Поліщук М.А. звернув увагу на те, що не дивлячись на те, що декларація про готовність будинку до експлуатації датована 2019 роком, в ній зазначений період будівництва 2009-2011 роки.

Відповідач (за первісним позовом) ОСОБА_2 у вступній промові суду пояснив, що з 2010 року подружжя почало жити окремо. З серпня 2010 він постійно жив в будинку на АДРЕСА_2 . Наймав працівників, які добудовували будинок. Їх донька з дитиною переїхала жити до нього (в будинок на АДРЕСА_2 ).

Він особисто провів в будинку опалення, світло, виклав плитку в будинку, провів внутрішні роботи. Пізно здав в експлуатацію, оскільки певний час лікувався, та витрачав на лікування багато коштів. В період лікування не заробляв. Стосовно кредитів, ОСОБА_2 додав, що брались два кредити за час спільного проживання в шлюбі. В 2006 та в 2007 роках. Обидва кредити брались на купівлю автомобілів, оскільки він заробляє перевезеннями.

Також, ОСОБА_2 пояснив, що на момент фактичного припинення шлюбних відносин, в спірному будинку по АДРЕСА_2 були збудовані лише стіни (коробка), яка була накрита дахом.

В 2012 році він подарував частину земельної ділянки площею 0,0502га. по АДРЕСА_2 , сину - ОСОБА_6 . На цій ділянці, поруч з його будинком був зведений будинок сина. Інша частина земельної ділянки разом із будинком повинна була бути подарована доньці - ОСОБА_7 , однак ОСОБА_3 не дала на це своєї згоди.

Адвокат Стрілець О.А. просила задовольнити зустрічний позов, визнати спірне майно - спільним майном подружжя, з відповідною формою власності - спільне сумісне майно подружжя.

При цьому встановити факт окремого проживання сторін з червня 2010 по лютий 2020, визнавши за ОСОБА_2 право на 77,515% (55,03% + 22,485%) будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та право на 22,485% цього будинку визнати за ОСОБА_3 .

Відповідне співвідношення поділу спільного майна, представник ОСОБА_2 пропонує і щодо земельної ділянки №:01:057:0043 за адресою АДРЕСА_2 , оскільки цільовим її призначенням є будівництво та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Вважає, що ці вимоги зустрічного позову є обґрунтованими та підтверджуються кошторисною документацією, доданою до зустрічного позову.

Стосовно житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , позовні вимоги за зустрічним позовом, фактично є ідентичними до вимог ОСОБА_3 та зводяться до визнання цього майна спільним майном подружжя та поділом його з встановленням часток подружжя по Ѕ.

Судом встановлено наступне.

Сторони по справі зареєстрували шлюб 29.08.1981, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого Переяслав - Хмельницьким ДРАЦС ГТУЮ (а.с. 16, том.1).

Рішенням Переяслав - Хмельницького суду Київської області від 16.01.2020 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.17 т.1).

З фотокопії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, фотокопії технічного паспорту на житловий будинок, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 19-21 т. 1).

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, №:01:057:0043 за адресою АДРЕСА_2 , вбачається, що власником її є ОСОБА_2 (а.с. 28-29 т. 1, ).

Висновком про вартість нерухомого майна визначена вартість житлового будинку по АДРЕСА_1 в розмірі 391560 грн.(а.с. 41 т. 1)

Даний факт не оспорюється сторонами.

З копій документів доданих ОСОБА_2 вбачається, що ним в 2011 році проведено газопостачання та електричну енергію до житлового будинку по АДРЕСА_2 , а копія зведеного кошторису, надана суду разом із зустрічним позовом містить відомості про вартість проведених робіт в сумі 180763 гривень 00 коп.(а.с. 217- 227 т.1)

Свідок ОСОБА_9 показав суду, що знайомий з сім`єю ОСОБА_10 з 2000 року. Працював водієм на маршрутному автобусі, який належав цій сім`ї. Знає, що в 2010 році в сім`ї почались проблеми, та восени 2010 року ОСОБА_2 переїхав жити в будинок по АДРЕСА_2 , в якому і жив. Більше свідку нічого не відомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 ,

показала суду, що подружжя ОСОБА_10 за час шлюбу почали будувати будинок по АДРЕСА_2 . Вона порадила їм робітників, які працювали у неї.

Станом на 2009 рік була збудована «коробка» стіни та дах будинку по АДРЕСА_2 , засклені вікна, та поштукатурені стіни в середині будинку. Свідок заходила до середини будинку по АДРЕСА_2 , оскільки у неї були питання до робочих, які працювали в середині. На запитання адвоката Стрілець О.А. , свідок ОСОБА_11 не дала відповіді, стосовно обсягу внутрішніх робіт в будинку. Пояснила, що не бачила чи поштукатурені були стіни на другому поверсі, і в інших кімнатах. Бачила тільки зал першого поверху. Інші обставини, як-то подальше будівництво цього будинку, факт окремого проживання сторін, свідку невідомі.

Свідок ОСОБА_13 (донька сторін) показала суду, що після травня 2010 року батьки перестали проживати разом. В травні разом з`їздили на присягу до брата. В червні - липні 2010 батько ( ОСОБА_2 ) переїхав жити на АДРЕСА_2 . Будинок будувався батьками спільно. В 2006 році сім`я почала будівництво. Був намір подарувати цей будинок їй на весілля. Земельну ділянку поділили та частину її подарували її рідному брату. Спірний будинок сторони по справі почали будувати в 2006 році. Свідок проживала в будинку по АДРЕСА_1 . В листопаді 2011 року, ОСОБА_13 переїхала в будинок по АДРЕСА_2 . Причиною переїзду стала сварка з матір`ю ( ОСОБА_3 ). Свідок пояснила, що на момент її переїзду в будинок, де жив її батько, ( АДРЕСА_2 ) в будинку не було світла, водопроводу, газопостачання. Не були поклеєні обої та не було меблів. Все це вона робила разом із батьком.

Свідок ОСОБА_8 показав в суді, що знає сім`ю ОСОБА_10 давно. З ОСОБА_2 дружить з 1985 року. Щодо відносин в сім`ї в контексті, хто і коли жив окремо нічого пояснити не може. Вказав, що ОСОБА_2 звертався до нього в 2011 році, позичав гроші в сумі 3000 доларів США. При цьому, ОСОБА_2 пояснив свідку, що до нього в будинок переїхала донька і гроші йому потрібні на закупівлю сантехніки та обладнання будинку. Гроші повернув за два роки.

Свідок ОСОБА_14 по суті спірних правовідносин повідомив, що сторони розійшлись влітку 2010 року. Більше йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_15 показала, що знайома з ОСОБА_2 з 2007 року. З червня 2010 року він переїхав з будинку по АДРЕСА_1 , до нового будинку. Проживав в будинку та у неї. З серпня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_15 почали проживати разом в її будинку по АДРЕСА_3 . В будинок на АДРЕСА_2 , в 2011 році переїхала проживати донька ОСОБА_2 з дитиною. Будівництвом свідок не цікавилась. Про доходи ОСОБА_2 та витрати на будівництво їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_16 (рідна сестра ОСОБА_3 ) показала в суді, що восени (вересень-жовтень) 2010 року, ОСОБА_2 пішов із сім`ї.

Будинок по АДРЕСА_2 сторони будували разом. В 2006 році купили земельну, в 2007 році поклали поклали фудамент, в 2008 завезли будівельні матеріали, як-то цеглу та бетон. В 2010 році будинок був готовий до заселення. Не було проведено лише газопостачання. Опалювали будинок каміном. Останній раз заходила в будинок в 2011 році. В будинку вже було світло, водопостачання та підведений газ.

Свідок ОСОБА_17 повідомив в суді, що знає сім`ю ОСОБА_10 з 2008 року. Свідку відомо, що подружжя розійшлось влітку 2010 році. Точної дати свідок не знає. В кінці літа 2011 року, він працевлаштувався на роботу до ОСОБА_2 . Декілька разів в 2011 році був в будинку на АДРЕСА_2 . Запам`ятав, що будинок опалювався каміном. Всередині йшли роботи. Встановлювали сантехніку. Підлога в будинку була бетонна, стіни поштукатурені, однак не пофарбовані.

Свідок ОСОБА_18 інформації, що стосується предмету спору, суду не повідомив.

Свідок ОСОБА_6 (син сторін) повідомив суду, що коли в 2011 році, він був звільнений в запас з лав Збройних сил України, повернувшись додому, він дізнався, що батько вдома не живе, а переїхав. На присягу в 2010 році приїздила вся сім`я. Батьки були разом. Пояснив, що в 2009 році будинок по АДРЕСА_2 був збудований. На момент повернення свідка з армії в 2011 році в будинку було водопостачання, електроенергія. Будинок був повністю придатний для проживання в ньому. Газ до будинку провели в 2011 році. Хто з батьків скільки грошей витратив на будівництво, свідок не знає, оскільки всі гроші складались до сімейного бюджету, а звідти брались на необхідні витрати. Скільки витратив його батько окремо на будинок, ОСОБА_6 не відомо.

Свідок ОСОБА_19 показав, що знає сторін у справі з свого дитинства. Знає, що подружжя ОСОБА_10 розійшлось в 2010 році. Точна дата свідку не відома. В будинку по АДРЕСА_2 , був в 2010 році. Пам`ятає, що не було проведено водопостачання в будинку. Більше свідок нічого не повідомив суду.

Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну установу). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Дана правова позиція викладена у висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 372/504/17 від 21 листопада 2018 року.

Також в постанові Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №755/4757/16-ц також зазначено наступне.

«Зазначені норми закону (ст. 60 та ст. ч. 1 ст. 70 СК України) свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі №6-843цс17 та постановах ВС від 6.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 5.04.2018 у справі №404/1515/16-ц.

Оскільки ОСОБА_2 первісний позов частково визнав, в частині вимог про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ цього будинку, а також визнання права власності позивача запервісним позовом на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0498 га, кадастровий номер :01:057:0043, визнання позову в цій частині не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд враховуючи зазначені вище норми закону, приходить до висновку про задоволення позову в цій частині на підставі ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України.

Суд визнає об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 наступне нерухоме майно: житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

В порядку поділу майна, визнає за ОСОБА_1 право власності на: Ѕ частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0498 га, кадастровий номер :01:057:0043, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт припинення шлюбних відносин з червня 2010 по дату розірвання шлюбу, ОСОБА_6 доводить показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Факт окремого проживання за період з жовтня 2010 по дату розірвання шлюбу ОСОБА_3 доводить показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_16 .

Разом із цим, позивач за первісним позовом визнає припинення шлюбних відносин та факт окремого проживання сторін з жовтня 2010 по дату розірвання шлюбу.

Таким чином, в ході розгляду справи судом достовірно встановлено факт окремого проживання подружжя ОСОБА_2 в зв`язку із фактичним припиненням шлюбних відносин в період з 01 жовтня 2010 року по день розірвання між ними шлюбу на підставі судового рішення, (рішення суду від 16.01.2020 набрало законної сили 18.02.2020) тобто по 18.02.2020 року.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Судом також встановлено, що сторонами спільно розпочате будівництво будинку по АДРЕСА_2 в 2008 році, що підтверджується дозволом на виконання будівельних робіт від 09.04.2008 року (а.с. 191).

Декларація КС 59 про готовність об`єкта до експлуатації, щодо будинку по АДРЕСА_2 була зареєстрована 24.12.2019.

ОСОБА_2 в зустрічному позові зазначає, що з червня 2010 по грудень 2019 року, ним особисто витрачено на завершення будівництва будинку по АДРЕСА_2 та введення його в експлуатацію кошти в розмірі 221 157 гривень 00 коп.

При цьому ОСОБА_2 не заперечує, що ним та ОСОБА_3 до червня 2010 року витрачені кошти на будівництво будинку по АДРЕСА_2 кошти в розмірі 180 763 гривень 00 коп.

Свої витрати за час окремого проживання подружжя на будівництво будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 підтверджує зведеним кошторисним розрахунком вартості будівництва (т. 1, а.с. 117-127).

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

За ч.6 ст.57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте ним, нею за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

За ч.7 ст.57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів кошти, що належали одному із подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Так суд, враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 07.12.2016 року № 6-1568цс16, вважає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Розмір коштів, які витрачені ОСОБА_6 на роботи спрямовані на будівництво будинку по АДРЕСА_2 , не спростовано стороною позивача.

Суд приходить до висновку, що дійсно сторони придбали будинок по АДРЕСА_2 за час перебування в шлюбі та він є спільною сумісною власністю подружжя, про що свідчить їх участь в укладенні угод, оформлення договору на ім`я чоловіка, згода дружини на укладення цієї угоди, однак для будівництва цього будинку були використані як спільні кошти сім`ї, так і особисті кошти ОСОБА_2 , що суд повинен врахувати при визначенні часток подружжя у спільному майні.

ОСОБА_2 доведений факт окремого проживання подружжя, та будівництво ним будинку за час окремого проживання (01.10. 2010 - 24.12.2019) за кошти, що належали йому особисто.

Статтею 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи даний спір в частині визнання спільним майном подружжя будинку по АДРЕСА_2 , та визначення часток подружжя в цьому майні, суд вважає, що доводи ОСОБА_2 , щодо його грошового внеску в будівництво спірного будинку в розмірі 221 157 гривень 00 коп. доведені належними та допустимими доказами, які не спростовані стороною відповідача за зустрічним позовом.

Отже, ОСОБА_2 слід визначити частку в спільному будинку по АДРЕСА_2 , в розмірі 77,515%, що відповідає розміру його внеску в будівництво.

Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості будівництва житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , вартість будівельних робіт та будівельних матеріалів, які були проведені та використані станом на 2010 рік становить 180763,00 гривень.

Судом не приймається до уваги твердження адвоката Поліщука М.А. про недостовірність цього доказу з підстав відсутності переліку документів які надавались спеціалісту для дослідження та відсутності відмітки про проведення огляду предмету дослідження, оскільки дане дослідження не є експертним, а звіт спеціаліста не є висновком експерта, до якого висунуті вимоги, про які вказує адвокат.

Згідно інформації, зазначеній в позовній заяві ОСОБА_3 від 18.05.2020 у справі №373/612/20, ринкова вартість житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , становить 401920,00 гривень.

Будинок по АДРЕСА_2 був введений в експлуатацію 24.12.2019.

За час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, у період з жовтня 2010 року по грудень 2019 року було завершено будівництво зазначеного будинку та витрачено для цього особисті грошові кошти в сумі 221157,00 гривень. (401920,00-180763,00).

Сторони погоджуються, що грошові кошти, які були витрачені на будівництво вказаного будинку до жовтня 2010 року (180763,00 гривень) є їх спільною сумісною власністю і кожен з них має право на Ѕ частину цих коштів, тобто на 180763,00/2=90381,50 гривень.

Вклад ОСОБА_2 в будівництво будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , становить 90381,50+221157,00=311538,50 гривень, а вклад ОСОБА_3 становить 90381,50 гривень.

Виходячи з співвідношення загальної вартості будинку, вартості робіт та матеріалів, що були проведені та використані станом на 2010 рік, лише 44,97% будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Виходячи з викладеного ОСОБА_2 має право на визнання за ним права власності на 77,515% (55,03%+22,485%) будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , загальною вартістю 311548,29 гривень, що відповідає частці 77,5/100. В свою чергу ОСОБА_3 має право на визнання за нею права власності на 22,485% будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , загальною вартістю 311548,29 гривень, що відповідає частці 22,5/100.

Суд не приймає доводів адвоката Стрілець О.А. про надання права власності сторонам на частки земельної ділянки площею 0,0498 га, кадастровий номер :01:057:0043 та пропорційно їх частинам в житловому будинку по АДРЕСА_2 (22,485% та 77,515% відповідно), оскільки відсутнє дослідження експерта про можливість її поділу саме в такій пропорції. Окрім цього, в судовому засіданні достовірно встановлено, що вказана земельна ділянка була придбана сторонами в шлюбі за спільні кошти подружжя.

Сторонами по справі не ставилось питання стягнення судових витрат, а ні при поданні первинного позову, а ні при заявленні зустрічного позову. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. З врахуванням відсутності з боку сторін, вимог про стягнення судових витрат, а також обсягу та пропорційності задоволення заявлених вимог, в даному випадку, суд залишає за сторонами понесені ними судові витрати.

На підставі п.1 ч.1, 7 ст.57, ст.59, 60, ч.1, 2 ст.61, ч.1 ст.69, ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне нерухоме майно: житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0498 га, кадастровий номер :01:057:0043, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ; житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами загальною площею 100,20 кв.м, жилою площею 62,60 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0498 га, кадастровий номер :01:057:0043, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 22,485% будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідає частці 22,5/100.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту окремого проживання та визнання особистою приватною власністю майна, набутого за час окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин задовольнити частково.

Встановити факт окремого проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, у період з 01 жовтня 2010 року по 18 лютого 2020 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 77,515% житлового будинку садибного типу з гоподарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що відповідає частці 77,5/100.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (03.10.2017) до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 , проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Рішення суду не проголошувалось в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

СУДДЯ: І.О. ОПАНАСЮК