Справа № 310/9395/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2021 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М,

за участі секретаря судового засідання Німака М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Бердянську позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила встановити за нею право земельного сервітуту, а

саме, право безкоштовного проходу та проїзду власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на частині земельної ділянки площею 30,2 кв. м. у вигляді смуги шириною 1,75 кв. м. від воріт № 10 вздовж жилого будинку довжиною 16,42 кв. м., за годинниковою стрілкою, починаючи з АДРЕСА_1 : 1,75м, 14,71 м., 2,11 м., 3,09 м., 16,42 м., яку згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.10.2015р. у справі № 310/1927/15-ц залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

В позові зазначила, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2018р. № 140843682.

Кадастровий план земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 018 від 02.10.2018р.

Зазначає, що відповідно до рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.10.2015р. у справі № 310/1927/15-ц частину земельної ділянки площею 30,2 кв. м. у вигляді смуги шириною 1,75 кв. м. від воріт № 10 вздовж жилого будинку довжиною 16,42 кв. м., за годинниковою стрілкою, починаючи з АДРЕСА_1 : 1,75м, 14,71 м., 2,11 м., 3,09 м., 16,42 м. залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Зауважує, що з урахуванням кадастрового плану земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 018 від 02.10.2018) видно, що частина земельної ділянки площею 30,2 кв. м. у вигляді смуги шириною 1,75 кв. м. від воріт № 10 вздовж жилого будинку довжиною 16,42 кв. м., за годинниковою стрілкою, починаючи з АДРЕСА_1 : 1,75м, 14,71 м., 2,11 м., 3,09 м., 16,42 м., так і залишається у невизначеному стані з урахуванням державної реєстрації житлового будинку та земельної ділянки що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що відсутність зареєстрованого права щодо користування своєю ділянкою та наявність навісу перешкоджає їй вільно пересуватися до воріт на АДРЕСА_1 .

20.01.2020 до суду надійшов відзив представника відповідача, в якому представник відповідача адвокат Стребіж С.О. просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на те, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що порушують законні права та інтереси відповідача.

В судове засідання представник позивача адвокат Дігтяренко В.С. не з`явився, надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги та викладені в позові обставини підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Зауважив, що заявлені витрати на правову допомогу відповідача вважає не обґрунтованими та спірними. Вказує, що докази витрачення заявленого часу на надання правової допомоги не доведено. Проти розподілу судових витрат відповідача та позивача заперечує.

Відповідач та його представник в судове засіданні також не з`явилися. Представник відповідача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши що заперечує проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.10.2015 у справі № 310/1927/15-ц мої позовні вимоги задоволено:

-виділено ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частки в житловому будинку АДРЕСА_1 , а1, а2, а3, а4» з частини житлового будинку «А» кімнату 1-4 площею 9,8 кв. м., коридор 1-6 площею 7,8 кв. м., кімнату 1-7 площею 17,9 кв. м.; з прибудови «а1» з козирком до «а1» кухню 1-1 площею 6,3 кв. м., коридор 1-2 площею 4,2 кв. м.; з прибудови «а4» санвузол 1-3 площею 5,0 кв. м., нежиле приміщення 1-І площею 9,0 кв. м; а також господарські побудови: баню «У», вбиральню душ «Ю», літню кухню «В», мансарду «Мс» над «В», навіс «Ш», водопровід «Ц», замощення І та ІІІ, паркани № 11, 12, 1/2 частину воріт № 10.

-всі інші будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 , залишено ОСОБА_2 .

-припинено право спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 з одного боку і ОСОБА_2 з іншого боку.

-визначено порядок користування земельною ділянкою загальною площею 557,0 кв. м., розташованої під домоволодінням АДРЕСА_1 .

-залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 частину ділянки площею 30,2 кв. м. у вигляді смуги шириною 1,75 кв. м. від воріт № НОМЕР_1 вздовж жилого будинку довжиною 16,42 кв. м., за годинниковою стрілкою, починаючи з АДРЕСА_1 : 1,75м, 14,71 м., 2,11 м., 3,09 м., 16,42 м., у додатку № 1 до Висновку позначено жовтим кольором.

-виділено в користування ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 263,4 кв. м., яка складається з ділянки площею 100,3 кв. м. під частиною житлового будинку; ділянки площею 163,1 кв. м. під господарськими будівлями та частиною двору, в додатку № 1 до Висновку забарвлено зеленим кольором.

-співвласнику ОСОБА_2 виділити в користування частину земельної ділянки площею 263,4 кв. м. під частиною жилого будинку, господарськими будівлями та двором, в додатку до Висновку позначено синім кольором(а.с. 7-8).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 52998105 від 10.02.2016р. ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.10.2018р. № 140843682 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Відповідно до ст. 395 Цивільного кодексу України одним з речових прав на чуже майно є право користування (сервітут).

Частинами 1, 2 ст. 100 ЗК України визначено, що власник або землекористувач земельної ділянки має право вимагати встановлення земельного сервітуту для обслуговування своєї земельної ділянки. Земельний сервітут встановлюється за домовленістю між власниками сусідніх земельних ділянок на підставі договору або за рішенням суду.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій особі, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Тобто, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном. Необхідність встановлення сервітуту виникає в тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь - яким іншим способом.

Статтею 404 ЦК України, зокрема, визначено правові підстави права користування чужою земельною ділянкою, а саме, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки наданняземельногосервітуту.

Статтею 98 ЗК України, визначено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Статтею 99 вказаного кодексу передбачено види права земельного сервітуту, зокрема, право проходу, право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху та інші земельні сервітути. Ініціатором встановлення земельного сервітуту може бути власник або користувач земельної ділянки, що потребує використання суміжної (сусідньої) земельної ділянки, щоб усунути недоліки своєї ділянки, обумовлені місцем розташування або природним станом.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд приймає до уваги, що з наданих документів та фотокарток, вбачається, що прохід до житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить позивачу, здійснюється нею через частину ділянки площею 30,2 кв. м. у вигляді смуги шириною 1,75 кв. м. від воріт № 10 вздовж жилого будинку довжиною 16,42 кв. м., яку залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.10.2015 у справі № 310/1927/15-ц.

Тобто, позовні вимоги щодо використання частини ділянки площею 30,2 кв. м. у вигляді смуги шириною 1,75 кв. м. від воріт № 10 вздовж жилого будинку довжиною 16,42 кв. м., яку залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , вищезазначеним рішенням суду, є необгрунтованими.

Відповідно до п. 38 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки в ефективному її використанні; умовою встановлення сервітуту є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, а сервітут, який встановлюється є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки.

Аналізуючи наявні докази в їх сукупності, враховуючи конкретні обставини по справі, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені позовні вимоги та обставини, на які він посилався, як на підставу позову, та в задоволені позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.10, 11, 15, 57 -61, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 395,401,404 ЦК України, ст.ст. 98,99.100 ЗК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Білоусова