Справа № 206/5045/20
Провадження № 2/206/170/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року Самарський районний суд

м. Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Плінської А.В.

при секретарі Крижко О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Ільїна О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі в порядку спрощеного провадження справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

В листопаді 2020 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 7 944 грн. 80 коп. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02 липня 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Новофарм Біосинтез» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU- 14744, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Ford», номерний знак НОМЕР_1 .

16 січня 20202 року по вул. Гаванській в м. Дніпро сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля«Ford», номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 та автомобіля BMW, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2

12 лютого 2020 року постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

06 лютого 2020 року ТДВ «СК «ВІДІ Страхування» із Заявою про виплату страхового відшкодування звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Новофарм Біосинтез», у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком згідно 3 умовами договору страхування.

14 лютого 2020 року позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 67 999 грн. 26 коп.

Оскільки цивільно правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», позивач по справі звернувся до останніх із заявою про страхове відшкодування. 21 липня 2020 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» в розмірі 60 054 грн. 46 коп. В свою чергу позивач звернувся із листом щодо здійснення доплати в розмірі 7 944 грн. 80 коп., в чому Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовило з посиланням на те, що виплата була здійснена відповідно до наданої експертної оцінки в повному обсязі. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути 7 944 грн. 80 коп. фактичних витрат із винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою від 18 листопада 2020 року по справі відкрито провадження та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

10 грудня 2020 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що його цивільно правова відповідальність застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», які і на підставі поданих документів виплатили позивачу по справі страхове відшкодування, а заявлені вимоги щодо стягнення з нього 7 944 грн. 80 коп. фактичних витрат є безпідставними та необґрунтованими.

30 грудня 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» в якій позивач наполягає на стягненні витрат, які було перераховано в якості страхового відшкодування в розмірі 7 944 грн. 80 коп. та є такими, що понесені на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, що передбачено ст.1192 ЦК України. Більше того позивач вказує, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його не достатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка ним одержана від страховика.

06 січня 2021 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив ОСОБА_2 в якому останній вказує, що згідно страхового акту від 14 липня 2020 року ліміт його відповідальності становив 130 000 грн. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі поданих документів здійснила виплату, яка відповідала реальній вартості відновлювального ремонту автомобіля «Ford», номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Страхове відшкодування,вказує відповідач, було здійснено у розмірі оціненої шкоди, визначеної відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ліміт відповідальності страховика не перевищено, а тому відсутні підстави для притягнення відповідача до цивільно-правової відповідальності.

25 січня 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ Страхування» подало до суду відповідь на заперечення на відповідь на відзив, в якому вказують, що звіт про визначення вартості матеріального збитку є лише попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу. Крім того, згідно з ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню ТДВ «СК «ВІДІ Страхування», визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того вказують, що відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування), для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалою від 5 лютого 2021 року визначено розгляд справи проводити в судовому засіданні з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав, вказаних у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 02 липня 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ Страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Новофарм Біосинтез» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU- 14744, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Ford», номерний знак НОМЕР_1 .

16 січня 20202 року по вул. Гаванській в м. Дніпро сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля«Ford», номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 та автомобіля BMW, номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2

12 лютого 2020 року постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

06 лютого 2020 року до ТДВ «СК «ВІДІ Страхування» із Заявою про виплату страхового відшкодування звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Новофарм Біосинтез», як власник транспортного засобу автомобіля «Ford», номерний знак НОМЕР_1 ( підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу), у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком згідно з умовами договору страхування.

11 лютого 2020 року ТДВ «СК «ВІДІ Страхування» прийняло рішення, яке оформлене у вигляді страхового акту №5488, відповідно до якого визначено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода є страховою подією, яку визнали страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 67 999 грн. 26 коп. Підставою для розрахунку вказаної суми став рахунок на оплату по замовленню №425 від 31 січня 2020 року на суму 67 999 грн. 26 коп. та акт виконаних робіт №821 від 31 березня 2020 року на таку ж суму ТОВ «Авто-імпульс».

14 лютого 2020 року позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 67 999 грн. 26 коп. ТОВ «Авто-імпульс» згідно акту СТ-5488 від 11 лютого 2020 року та заяви Новофарм-Біосинтез ТД за ремонт по рахунку №425 від 31 січня 2020 року.

При цьому, як слідує зі звіту про оцінку колісного транспортного засобу №27-01-20В, який складений 24 лютого 2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford», номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дтп складає 60 054 грн. 46 коп.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Цивільно- правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №184276077, за яким останнє взяло на себе зобов`язання здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам, внаслідок експлуатації автомобіля BMW, номерний знак НОМЕР_2 . ТДВ «СК «Віді страхування» звернулось до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про страхове відшкодування.

21 липня 2020 року ПАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТДВ «СК «Віді Страхування» у розмірі 60 054 грн. 46 коп., що підтверджується випискою з банківського рахунку.

Дані обставини сторонами не оспорювались.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як слідує зі звіту про оцінку колісного транспортного засобу №27-01-20В, який складений 24 лютого 2020 року вартість деталей, які підлягають заміні з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що дорівнює 0, складає 27 909 грн. 15 коп., вартість матеріалів 14 699 грн. 31 коп., вартість ремонтних робіт 17 446 грн., а всього 60 054 грн. 46 коп., в тому числі пдв.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Як слідує зі звіту №27-01-20В про оцінку колісного транспортного засобу від 24 лютого 2020 року, зокрема додатку №1в транспортному засобі «Ford», номерний знак НОМЕР_1 пошкоджено в результаті дтп та підлягає заміні 7 запасних частин за відповідною вказаною кодифікацією, а також зазначено вартість таких запчастин.

Як слідує з акту виконаних робіт №821 від 31 березня 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-імпульс» в транспортному засобі «Ford», номерний знак НОМЕР_1 було замінено 11 запчастин на загальну суму 31 499 грн. 48 коп. з пдв.

При дослідженні як акту, так і звіту встановлено, що замінено було запчастини, які не вказані в звіті №27-01-20В про оцінку колісного транспортного засобу від 24 лютого 2020 року, як такі що пошкоджені в результаті дорожньо-транспортної пригоди, не зазначено необхідності такої заміни, зокрема це стосується запчастин №№1,4,6,7,8,11 (а.с.29), що вдалось порівняти зі звітом за відповідними артикулами, на загальну суму 7 697 грн. 09 коп., а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову, адже не вбачає причинно наслідкового зв`язку між ушкодженнями, які автомобіль отримав при дтп, зафіксованими в звіті ушкодженнями деталей, які підлягають заміні (а.с. 34 зворот) та заміненими деталями за переліком вище на загальну суму 7 697 грн. 09 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.10, 11, 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (код , що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, 56) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 квітня 2021 року.

Суддя: А.В. Плінська