06.07.2021 Єдиний унікальний № 1017/5113/12
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 4-с/371/1/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Поліщука А.С., за участі секретаря Овчаренко В.С., розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миронівський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач у виконавчому провадженні: Панасюк Наталія Анатоліївна на дії головного державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

В С Т А Н О В И В :

До Миронівського районного суду Київської області 26 жовтня 2020 року звернувся представник заявника (боржника) адвокат Шкардун М.В. зі скаргою на дії головного державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просила:

-скасувати постанову головного державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 17 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

-скасувати постанову головного державного виконавця Миронівського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 21 травня 2018 року відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Свої вимоги мотивувала тим, що у вересні 2020 року ОСОБА_1 , маючи намір працевлаштуватися водієм до ТОВ «Тополь 3№, звернувся до регіонального сервісного центру МВС у Київській області з метою отримання (поновлення) посвідчення на право керування транспортним засобом. Звернувшись до сервісного центру йому усно повідомили, що він не може поновити чи отримати посвдчення на право керування транспортним засобом, так як відносно нього винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом. При цьому йому не повідомили з яких підстав та в зв`язку з чим діє це обмеження та запропонували звернутися до Миронівського ВДВС.

Після звернення до Миронівського відділу державної виконавчої служби 13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 державним виконавцем були надані копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 26 квітня 2012 року та про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 17 березня 2020 року.

З автоматизованої системи виконавчого провадження представнику боржника стало відомо, що 21 травня 2018 року головним державним виконавцем Миронівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ Київської області також винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.

Також зазначила, що ні постанову про відкриття виконавчого провадження, ні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 21 травня 2018 року та від 17 лютого 2020 року ОСОБА_1 до 13 жовтня 2020 року не отримував.

Боржник не ухиляється від сплати аліментів та в добровільному порядку сплачував та сплачує ОСОБА_2 кошти на утримання дітей. Та в подальшому має намір погашати наявний в нього борг та сплачувати аліменти.

У судовому засіданні про стягнення аліментів ОСОБА_1 участі не приймав, про цей судовий процес обізнаним не був.

В період часу з 21 травня 2015 року по 12 червня 2019 року ОСОБА_1 відбував покарання у Бориспільській виправній колонії, де у 2019 році довідався про наявність виконавчого листа про стягнення аліментів (що надійшов до ВК). При цьому не про суму заборгованості, ні про встановлені обмеження боржник не повідомлявся. Після звільнення з ВК він надавав ОСОБА_3 кошти на утримання дитини.

Заборгованість зі сплати аліментів виникла у боржника, в зв`язку з необізнаністю про наявне виконавче провадження та перебування протягом тривалого часу в місцях позбавлення свободи.

З урахуванням необхідності працевлаштування водієм, боржник вимушений звернутися до суду з цією скаргою для скасування постанов про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

У судове засідання сторони не з`явилися, представник заявника (боржника) ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника.

Інші учасники процесу повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

04 листопада 2020 року від Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшли заперечення в яких начальник відділу просить відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на ті обставини, що 20 квітня 2012 року надійшла заява ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа виданого Миронівським районним судом Київської області від 12 квітня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. Так, державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 22 березня 2016 року державним виконавцем нараховано довідку-розрахунок, борг згідно якої становить 63200 грн.. 01 березня 2018 року також було нараховано довідку-розрахунок про стан заборгованості по аліментах, заборгованість якої становить 81600 грн. Таким чином, у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментах, в розмірі 81600,00 грн., що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом. 17 березня 2020 року винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця підчас виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Cудом встановлено, що 12 квітня 2012 року Миронівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 800,00 грн. на кожному дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян на дитину щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму громадян на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість із сплати аліментів у загальному розмірі 104674,00 гривень, із яких значна частина виникла у період часу з середини 2015 року по кінець 2019 року.

Тобто значна частина заборгованості боржника, через яку державним виконавцем винесено оскаржувану постанову, сформувалася у період, коли ОСОБА_1 був позбавлений волі, зокрема його можливості щодо отримання доходу (заробітку) та розпорядження ним були істотно обмежені. Із незалежних від нього підстав.

У період після звільнення із місць позбавлення волі, будучи особою яка притягувалась до кримінальної відповідальності, ОСОБА_1 не зміг працевлаштуватися, зокрема у зв`язку із тим, що його право на керування транспортними засобами було обмежено оспорюваними рішеннями державного виконавця, на що вказують наявні в матеріалах скарги докази (а. с. 13, 111, 112).

Таким чином, оскаржувані постанови державного виконавця фактично перешкоджають ОСОБА_1 працевлаштуватися, зокрема за професіями, які передбачають керування транспортними засобами, що в свою чергу ускладнює його можливість отримувати дохід та відраховувати частину цього доходу стягувану як аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей.

Тобто, в даній ситуації оскаржувані постанови, фактично перешкоджають реалізації мети виконавчого провадження, а саме стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання його неповнолітніх дітей, оскільки його офіційне працевлаштування надасть змогу державному виконавцю примусово стягувати частину доходу ОСОБА_1 , який він буде офіційно отримувати від роботодавця.

Приймаючи рішення по скарзі, суд враховує ту обставину, що матеріали справи не містять доказів, які вказують на те, що ОСОБА_1 отримавши посвідчення водія буде ухилятися від працевлаштування для сплати аліментів, а тому йому має бути надана можливість отримання посвідчення водія, як наслідок працевлаштування за професією, яка потребує наявність такого посвідчення.

Згідно частини 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вище викладене, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 12, 81, 263-265, 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

1.Скаргу задовольнити.

2.Скасувати постанову головного державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 17 березня 2020 року відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

3.Скасувати постанову головного державного виконавця Миронівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київської області про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 21 травня 2018 року відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

4.Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

5.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис А.С. Поліщук

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ

Суддя А.С. Поліщук