Провадження № 2/537/909/2021
Справа № 537/2016/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.07.2021р. Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі: головуючого - судді Маханькова О.В.
з участю секретаря судового засідання Костюкевич Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі Крюківського районного суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-
13.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до Крюківського районного суду м.Кременчука з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 24.10.2012 р. Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 118. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 04.05.2015 р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 546.
05.06.2018 р. ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/9 частку вищевказаної квартири. Свідоцтво про право на спадщину на 1/9 частку квартири АДРЕСА_1 ще не видано відповідачу по справі- ОСОБА_2 . Останнє підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області, реєстровий № 553.
Відповідач по справі - ОСОБА_2 є рідним сином позивачки, в вищезазначеній квартирі зареєстрований 06.11.2013 р., але жодного дня з моменту реєстрації в квартирі не проживав, речей сина в квартирі не має і ніколи не було. Місце проживання його невідомо, комунальні платежі він не сплачує і це є дуже обтяжливим для позивачки, так як з 22.10.2019 р. їй була встановлена перша «Б» група інвалідності по зору, та її пенсія складає всього 2873,23 грн., якої не вистачає не тільки на придбання ліків, продуктів харчування, оплату комунальних платежів, а й на проведення ремонтних робіт в квартирі після пожежі,яка сталася 26.04.2020 р. внаслідок замкнення старої електричної проводки. Після пожежі у квартирі потрібно робити капітальний ремонт: заміну вікон, міжкімнатних дверей, придбання нових меблів та нової побутової техніки, необхідної для проживання. Субсидію на оплату житлово-комунальних послуг отримати позивачка не може. Останнє підтверджується Актом про пожежу від 26.04.2020 р. та Актом обстеження матеріально-побутових умов для отримання матеріальної допомоги від 19.05.2020 р.. В зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з*явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити. Про ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, оскільки він був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає провести заочний розгляд справи.
Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Зі змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Відповідач по справі - ОСОБА_2 є рідним сином позивачки, в вищезазначеній квартирі зареєстрований 06.11.2013 р., але жодного дня з моменту реєстрації в квартирі не проживав, речей сина в квартирі не має і ніколи не було. Місце проживання його невідомо, комунальні платежі він не сплачує і це є дуже обтяжливим для позивачки, так як з 22.10.2019 р. їй була встановлена перша «Б» група інвалідності по зору, та її пенсія складає всього 2873,23 грн., якої не вистачає не тільки на придбання ліків, продуктів харчування, оплату комунальних платежів, а й на проведення ремонтних робіт в квартирі. Субсидію на оплату житлово-комунальних послуг отримати позивачка не може.
Крім того, оскільки, за вищевказаною адресою відповідач зареєстрований, але фактично не проживає, у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, порушує його права як власника квартири, який не може вільно розпоряджатися своїм майном.
На даний час відповідач добровільно знятися з реєстрації місця проживання у квартирі відмовляється, спірним житловим приміщенням не користується понад 6 місяців без поважних причин, відповідач на даний час в квартирі не проживає.
Зазначені обставини підтверджуються актом від 13.10.2020 року про не проживання відповідача за адресою АДРЕСА_2 з 2014р., складеним фахівцем ТОВ «Місто для людей» та підписаного сусідами.
Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.
Конституція України у статті 3 декларує положення про те, що "Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави". Дане положення - одна з фундаментальних основ конституційного ладу України.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Відповідно до ч. І ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Відповідно до ч,2 ст.29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин; а також / старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 177 ЖК України передбачено, громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку а під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідач не вчиняє дій, щодо самостійного зняття з реєстрації проживання , а тому позивач вимушена звернутися до суду.
Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України.
Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В контексті ст.15 ЦК України право на захист порушеного права виникає у особи в разі його порушення, а способи захисту порушеного права прямо передбачені ст.16 ЦК України.
Доводячи суду обґрунтованість заявлених вимог, позивач просить винести рішення про захист порушеного права шляхом прийняття рішення про зняття відповідача з реєстрації місця проживання.
Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених у справі доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді знайшов підтвердження факт, що відповідач не проживає в приміщенні більше шести місяців, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, а спосіб захисту порушеного права цілком відповідає вимозі ст. 16 ЦК України.
На даний момент відповідач не проживає в зазначеній квартирі, починаючи з квітня 2016 року, але добровільно знятися з реєстрації проживання не бажає, тобто своїми діями створює перешкоди позивачу в користуванні житлом.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.47,92 Конституції України ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81,141,263-266, 280,281, 282 ЦПК України , суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи відділу ведення Реєстру територіальної громади Крюківської районної адміністрації виконкому Кременчуцької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя: О.В. Маханьков
Повний текст рішення виготовлений та підписаний 21.07 2021 року.