рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

Справа № 495/3019/21

Номер провадження 2/495/1879/2021

30 червня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Боярського О.О.,

за участі секретаря судових засідань Рачицької І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, Слідчій відділ податкової поліції державної податкової адміністрації в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування реєстраційного запису у Єдиному реєстрі заборон арешту нерухомого майна та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.

23.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, вимоги якого в подальшому уточнила та з урахуванням уточнених вимог якої просить: скасувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис «арешт нерухомого майна», реєстраційний номер обтяження: 7932002,зареєстровано 17.09.2008 року за №7932002 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала про забезпечення позову, б/н, 12.09.2008, Слідчий відділ податкової міліції державної податкової адміністрації в Одеській області, об`єкт обтяження: квартира адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 ; скасувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис «арешт нерухомого майна», реєстраційний номер обтяження: 8515539,зареєстровано 03.03.2009 року за №8515539 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, кр.справа №, 02.03.2009, СВ ПМ ДПА в Одеській області, об`єкт обтяження: квартира адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 47,1 кв.м., житловою - 26,9 кв.м.

30 листопада 2020 року позивачка отримала Свідоцтво про право власності на житло, видане на підставі Розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради від 30.11.2020 р. № 2395, а саме на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , після чого 09 грудня 2020 року звернулась до Центру надання адміністративних послуг м. Білгород- Дністровський з заявою, реєстраційний номер 42990754, про реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на дану квартиру, та 15 грудня 2020 року отримала Рішення про відмову у державній реєстрації права власності за номером 55720856 у зв`язку з наявністю зареєстрованого обтяження на квартиру.

Позивачка зазначає, що під час внесення відомостей, щодо арешту квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , було допущено технічну помилку, замість квартири номер АДРЕСА_4 , яка належить на праві власності боржнику ОСОБА_2 , зазначено квартиру під номером АДРЕСА_5 , яка на час звернення стягнення взагалі була підвідомча Сергіївській селищній раді м. Білгород-Дністровського Одеської області.

Таким чином, на належне позивачці майно безпідставно накладено арешт та право на майно, належне їй, не визнається, чим порушені її майнові права щодо розпорядження власністю.

Процесуальні дії.

Ухвалою суду від 26.04.2021 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

18.06.2021 року позивачка надала до канцелярії суду позовну заяву з уточненими вимогами.

30.06.2021 року сторони у судове засідання не з`явились. Позивачка подала до канцелярії суду заяву з проханням розгляд справи провести у її відсутність.

Від завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої останній просить розгляд вказаної справи провести у відсутність представника відповідача.

Представник слідчого відділу податкової поліції державної податкової адміністрації в Одеській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, відзив на позов не надав, будь-яких заяв до суду не надходило.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, будь-яких заяв до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що на підставі Розпорядження органу приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради від 30.11.2020 р. № 2395 позивачка ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право власності на житло, видане 30.11.2020 року, на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 9,10)

Рішенням від 15 грудня 2020 року №55720856, ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації права власності на двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з наявністю зареєстрованого обтяження на вказане нерухоме майно. (а.с. 11)

Згідно Інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, наявні обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 :

- реєстраційний запис «арешт нерухомого майна», реєстраційний номер обтяження: 7932002,зареєстровано 17.09.2008 року за №7932002 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала про забезпечення позову, б/н, 12.09.2008, Слідчий відділ податкової міліції державної податкової адміністрації в Одеській області, об`єкт обтяження: квартира адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 ;

- реєстраційний номер обтяження: 8515539,зареєстровано 03.03.2009 року за №8515539 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, кр.справа №, 02.03.2009, СВ ПМ ДПА в Одеській області, об`єкт обтяження: квартира адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 . (а.с. 12)

Згідно Інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за актуальною інформацією на об`єкт нерухомого майна - квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_6 , встановлено, що ОСОБА_2 є власником саме квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу за реєстровим номером 5138 від 22.10.2002 року. посвідченого нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу. Згідно вказаної довідки, квартира, яка розташована за адресою АДРЕСА_6 , власником якої є ОСОБА_2 перебуває в іпотеці та на вказане нерухоме майно накладено три види обтяження. (а.с. 13-14)

Згідно відповіді голови Сергіївської селищної ради від 15.02.2021 року №01-16/122, адресованої ОСОБА_1 , квартира, яка передана останній і знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , ніколи не передавалась у власність ОСОБА_2 чи іншим особам, окрім позивачки. (а.с. 17)

Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до п. 74, 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін`юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон - це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п. 2.1.1 п. 2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майнота їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися.

У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів.

У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення.

Судом встановлено, що під час внесення відомостей про обтяження речових прав, реєстратором було допущено технічну помилку під час написання номеру квартири яка розташована за адресою АДРЕСА_6 , та на накладено арешт саме на квартиру під АДРЕСА_4 , в той час, коли ОСОБА_2 є власником квартири під АДРЕСА_5 за тією ж адресою, таким чином в теперішній час відсутні будь-які визначені законом підстави для арешту нерухомого майна - квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , власником якої є ОСОБА_1 .

Безпідставний арешт квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 , обмежує права позивачки, як власника вказаного майна, а тому таке право підлягає захисту шляхом звільнення майна з-під арешту (скасування запису про обтяження), що відповідає вимогам ч.2 ст. 16 ЦК України.

28 травня 2020 року Верховний Суд України в своїй постанові по справі № 910/7164/19 виклав наступну правову позицію з приводу захисту цивільних прав.

Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Судом установлено, що, Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.

Висновки за результатами розгляду справи

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що арешт нерухомого майна, що належить позивачці, порушує її права та законні інтереси, оскільки унеможливлює розпоряджання даним майном і тому права ОСОБА_3 підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 19, 49, 200, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори, Слідчій відділ податкової поліції державної податкової адміністрації в Одеській області, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування реєстраційного запису у Єдиному реєстрі заборон арешту нерухомого майна та визнання права власності - задовольнити.

Скасувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис «арешт нерухомого майна», реєстраційний номер обтяження: 7932002,зареєстровано 17.09.2008 року за №7932002 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала про забезпечення позову, б/н, 12.09.2008, Слідчий відділ податкової міліції державної податкової адміністрації в Одеській області, об`єкт обтяження: квартира адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 .

Скасувати у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний запис «арешт нерухомого майна», реєстраційний номер обтяження: 8515539,зареєстровано 03.03.2009 року за №8515539 реєстратором: Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, кр.справа №, 02.03.2009, СВ ПМ ДПА в Одеській області, об`єкт обтяження: квартира адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 47,1 кв.м., житловою - 26,9 кв.м.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.О. Боярський