Справа № 128/1123/21
Провадження № 22-ц/801/1327/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ганкіна І. А.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 рокуСправа № 128/1123/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Ковальчука О. В.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

Ухвалу постановила суддя Ганкіна І. А.

Ухвалу постановлено у м. Вінниці

Повний текст ухвали складено 30 квітня 2021 року,

встановив:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю законного представника неповнолітнього відповідача ОСОБА_4 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області, про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, в якому просила позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків десять днів з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , пославшись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду про повернення позовної заяви скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що подана позивачем позовна заява відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України і разом з позовною заявою нею подано до суду докази, що були в її розпорядженні. Вимога суду про надання бажаних для суду доказів до відкриття провадження у справі суперечить вимогам процесуального закону, оскільки стаття 175 ЦПК України не передбачає права суду здійснювати оцінку доказів, їх допустимість чи недопустимість на стадії прийняття позовної заяви. У позовній заяві нею зазначено учасників справи, зокрема третю особу Вороновицьку селищну раду Вінницького району Вінницької області та законного представника малолітнього відповідача ОСОБА_5 , які наділені повноваженнями здійснювати представництво прав та інтересів неповнолітньої особи; зазначено, що з метою досудового врегулювання спору після придбання позивачем спірної квартири вона пропонувала відповідачеві забрати свої речі з квартири та знятись із реєстрації у квартирі, на що він відмовився; зазначено розмір понесених нею судових витрат (розмір сплаченого судового збору), а також до позовної заяви додано три копії позовної заяви і таку ж кількості доданих матеріалів, враховуючи, що один з відповідачів є малолітньою особою.

Відповідач ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні апеляційної скарги, пославшись на те, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, зважаючи на те, що позивач у встановлений судом строк не виконала вимоги ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

По справі встановлено, що залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, викладених в позові; не конкретизовано вимоги в прохальній частині тексту позову; не надано доказів, на підставі чого ОСОБА_1 набула у власність нерухоме майно (правовий зв`язок); не надано доказів досудового врегулювання спору; не надано попереднього розрахунку судових витрат; подані додатки не засвідчені належним чином; не подано копії всіх документів, долучених до позовної заяви, згідно переліку і копії позовної заяви з додатками відповідно до кількості визначених учасників. Крім того, зважаючи на те, що відповідачем визначено малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем не визначено коло учасників, направлених на здійснення захисту малолітніх дітей (а. с. 13-14).

На виконання вимог зазначеної ухвали представник позивача ОСОБА_1 адвокат Карнаух А. П. подав письмову відповідь, у якій звернув увагу на те, що позовна заява відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, у ній позивач виклала свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, зазначила про здійсненні нею заходи досудового врегулювання спору, розмір понесених судових витрат тощо. Також, пославшись на завдання підготовчого провадження, представник позивача вказав на можливість подання доказів на наступних стадіях судового процесу, а також на можливість визначення остаточного складу учасників справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України з тих підстав, що вона не виконала вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вимоги щодо належного оформлення позовної заяви встановлені статтями 175, 177 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 175 у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною третьою цієї статті передбачено, що позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них (пункт 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункт 5); відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися (пункт 7); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (пункт 9).

Відповідно до частини 1 статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно положень ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1). В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч. 3).

За змістом статей 13 та 175 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Крім того, за змістом цивільного процесуального закону право визначення учасників справи, зокрема, відповідачів, третіх осіб, інших осіб належить позивачу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (статті 12, 13 ЦПК України).

З огляду на принцип диспозитивності у цивільному процесі особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Невідповідність зазначених у позовній заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог, неточність формулювань позовних вимог, їх неузгодження із способами захисту порушеного права, недоведеність підстав позову за кожною вимогою не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною і її повернення.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд не може вдаватися ні до оцінки доказів, ні до дослідження доказів, оскільки ці дії суд вчиняє на стадії з`ясування обставин справи та дослідження доказів.

Після відкриття провадження у справі суд першої інстанції, у разі наявності підстав, визначених цивільним процесуальним законодавством, може провести підготовче засідання, у якому відповідно до статті 189 ЦПК України, зокрема, остаточно визначається предмет спору, характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників судового процесу; визначаються обставини справи, які підлягають встановленню, та вирішується питання про зібрання відповідних доказів тощо.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , а також письмових пояснень її представника, які він надав на виконання вимог ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, вбачається, що позивач зазначила обставини, якими вона обґрунтовує свої вимоги, та додала до позовної заяви докази, які вона вважала за потрібне надати суду. Також позивач зазначила у позовній заяві учасників справи, яких вважала за потрібне (позивача, відповідача, законного представника малолітнього відповідача та третю особу); зазначила про те, що з метою досудового врегулювання спору вона зверталась до відповідача ОСОБА_2 з проханням забрати свої речі та знятись із реєстрації у належній їй на праві власності квартирі; зазначила розмір понесених нею судових витрат зі сплати судового збору в сумі 908 грн.

Суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не може надавати оцінку достатності або недостатності всіх обставин, наявності або відсутності доказів. Подання доказів можливе і на наступних стадіях цивільного процесу, зокрема у підготовчому засіданні після відкриття провадження у справі.

Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження заявлених вимог, неточність формулювань заявлених вимог, а також ненадання достатніх доказів на підтвердження заявлених вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову, а не для визнання позовної заяви неподаною і її повернення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, позаяк доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та в рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, залишення позову без розгляду з формальних підстав унеможливлює доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із зазначених судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі підстав є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 30 квітня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
О. В. Ковальчук