ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1414/19 Номер провадження 22-ц/814/686/21Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О. О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі головуючого :

судді-доповідача Абрамова П.С., суддів Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ясиловетського Андрія Андрійовича на рішення Кременчуцького районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2020 року, ухваленого суддею Колотієвським О.О.

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (в подальшому ПрАТ « АСК «Інго Україна») до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

В жовтні 2019 року ПрАТ « АСК «Інго Україна» звернулися до суду з позовом про стягнення з відповідача 62432 грн 06 коп.

Вказували, що 4 жовтня 2016 року на автодорозі М22 «Полтава -Олександрія « 92 кв. + 500 м. , відповідач у справі ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «RENAULT Premium2 д/н НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем « ЗАЗ Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

На час ДТП цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ « АСК «Інго Україна» згідно полісу № АЕ/9359217. Внаслідок ДТП автомобілю « ЗАЗ Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 було завдано технічні ушкодження на суму 62432 грн. 06 коп., які позивач у справі відшкодував у повному обємі.

Посилаючись на вимоги п. «г» ст. 38 Закону України « « Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прохали стягнути на їх користь вказану грошову суму.

Рішенням Кременчуцького районного суду від 24 вересня 2020 року позовні вимоги було задоволено .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ « АСК «Інго Україна» 62432 грн 06 коп. та понесені судові витрати в розмірі 1921 грн.

короткого змісту вимог апеляційної скарги;

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 прохає рішення Кременчуцького районного суду від 24 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Вказував, що на час дорожньо- транспортної пригоди він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Хамсинг», працюючи на посаді водія, та вказував, що у відповідності з вимогами ст. 1172 ЦК України він не є належним відповідачем у справі .

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ « АСК «Інго Україна» просить залишит рішення місцевого суду без змін, та зазначили про те, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що на момент ДТП він перебував у трудових відносинах, на надав подорожній лист, план маршруту, тощо.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом встановлено , що 4 жовтня 2016 року на автодорозі М22 «Полтава -Олександрія « 92 кв. + 500 м. , відповідач у справі ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «RENAULT Premium2 д/н НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з автомобілем « ЗАЗ Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 27.10.2016 року встановлено , що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.п. « а, б, д,» п.23 Правил дорожнього руху України , керував автомобілем з несправним рульовим управлінням, що спричинило дорожньо -транспортну пригоду , та є винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КПАП України .

На час ДТП цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ « АСК «Інго Україна» згідно полісу № АЕ/9359217. Внаслідок ДТП автомобілю « ЗАЗ Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_2 було завдано технічні ушкодження на суму 62432 грн. 06 коп., які позивач у справі відшкодував водію ОСОБА_2 у повному об`ємі.

Встановивши вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку , що у позивача у справі, згідно вимог ст. 38 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виникло право на подачу регресного позову до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП , у випадку, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася в зв`язку з невідповідністю технічного стану автомобіля існуючим вимогам правил дорожнього руху, та стягнув із ОСОБА_1 в порядку регресу 62432 грн. 06 коп.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умовв тому числі , якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху;

Висновки місцевого суду щодо обставин дорожньо - транспортної пригоди та права позивача на пред`явленням регресного позову підтверджується матеріалами справи, та сторонами у справі не оспорюється.

Щодо перебування відповідача у трудових відносинах

Ухвалою Кременчуцького районного суду від 27 квітня 2020 року ТОВ « Хамсинг» залучено до участі в справі в якості третьої особи . В подальшому, ухвалою Кременчуцького районного суду від 22.07.2020 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено ТОВ « Двадцятий квартал» як правонаступник ТОВ « Хамсинг» ( а.с.103, 163 )

ОСОБА_1 зазначає , що на час ДТП він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Хамсинг», працюючи на посаді водія.

Місцевий суд дійшов висновку про те, що дійно ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ « Хамсинг», однак ОСОБА_1 не надав доказів , що на час ДТП виконував саме трудові обов`язки, що визначено ст. 1172 ЦК України .

Апеляційний суд вважає, що місцевим судом невірно витлумачено зміст ст. 1172 ЦК України та невірно дано оцінку наявним в матеріалах справи доказам.

У відповідності до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно встановити, хто та на якій правовій підставі володіє відповідним транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із частиною першою статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду , оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

У відповідності з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи , власником автомобіля «RENAULT Premium2 д/н НОМЕР_1 є ТОВ « Хамсинг» , які застрахували цивільну правову відповідальність перед третіми особами в ПрАТ « АСК «Інго Україна» , страховий поліс № АЕ/9359217 .( а. с. 43 )

У відповідності з довідкою виданою ТОВ « Хамсинг» 1 листопада 2019 року за № 45 ОСОБА_1 працював на підриємстві ТОВ « Хамсинг» водієм з 01.03.2016 року по 01.11.2019 року на автомобілі марки РЕНО д/н НОМЕР_1 та напівприцепі НОМЕР_3 .

Тобто ОСОБА_1 керував автомобілем «RENAULT Premium» д/н НОМЕР_1 на відповідній правовій підставі під час виконання трудових обов`язків.( а. с. 83)

Висновки місцевого суду в тій частині , що позивачем не надано доказів , що в момент ДТП він виконував свої трудові обов`язки , є виключно припущенням суду, що є недопустимим.

За таких обставин , водій автомобіля «RENAULT Premium» д/н НОМЕР_1 , який скоїв ДТП не є належним відповідачем у справі.

Шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Доводи ОСОБА_1 в тій частині , що він є неналежним відповідачем є обґрунтованими .

В матеріалах справи наявна постанова судді Кременчуцького районного суду від 27 жовтня 2016 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КПАП України . В вступній частині постанови зазначено про те, що ОСОБА_1 станом на 27.10.2016 року ніде не працює.( а. с. 48)

У відповідності з вимогами ч.4 ст. 82 ЦПК України Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається зі змісту постанови , судом не оцінювалося та не встановлювався факт перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з ТОВ « Хамсинг» на час скоєння ДТП 04.10.2016 року. , в зв`язку з чим в цій часині постанова суду не є преюдиційною.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи , що місцевим судом невірно витлумачено міст ст. 1172 ЦК України , рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Понесені ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2881 грн. 50 коп. підлягають відшкодуванню за рахунок позивача у справі.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3,4, ч.1 ст. 376, ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ясиловетського Андрія Андрійовича - задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 вересня 2020 року- скасувати.

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 у відшкодування сплаченого судового збору 2881 грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук