Справа № 263/2952/16-ц
Провадження № 6/263/139/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Шевченко О.А.,

за участю секретаря судового засідання Шамбелан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Маріуполі цивільну справу за поданням головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кукуц Т.І. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшло подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кукуц Т.І. про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що 07.10.2019 року Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження №60235837 з виконання виконавчого листа №263/2952/16-ц виданого 29.09.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору в сумі 1102,40 грн., а також виконавче провадження №60235669 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 19.05.2013 року у розмірі 49517,11 грн., суми моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн.

21.10.2019 року Центральним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження №60358117 з вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-103-25 виданого 12.08.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави заборгованість у розмірі 46710,56 грн., яка складається з недоїмки -46370,56 грн. та штрафу 340,00 грн.

23.01.2020 року виконавче провадження №60358117 приєднано до виконавчого провадження № 61057161, виконавчі провадження №60235669 та №30235837 об`єднані у зведене виконавче провадження № 61057161.

За даними Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України та ІС ДП «НАІС» інформації про боржника не встановлено.

22.10.2019 року та 05.11.2019 року державним виконавцем на адресу боржника спрямовано кореспонденцію. 15.11.2019 року, 30.10.2019 року, 23.01.2020 року, 03.03.2021 року, 13.04.2021 року державним виконавцем були зроблені виходи за адресою боржника з метою перевірки його майнового стану, з результатами яких встановлено матір боржника, яка пояснила, що ОСОБА_1 перебуває у відрядженні у м.Києві. Сусіди ж пояснили, що боржник проживає разом з матір`ю, тому державним виконавцем були залишені виклики за адресою: АДРЕСА_1 , однак на виклики боржник не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Враховуючи викладене, заявник вважає, що боржник ухиляється від виконання рішення та вимоги, не вживає заходів на їх виконання, тому державний виконавець просив суд вирішити питання про примусове проникнення до житла боржника.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Кукуц Т.І. біло відкрито виконавче провадження ВП №60358117 з вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-103-25 виданий 12.08.2019 року, за яким з ОСОБА_1 на користь держави стягнуто заборгованість у розмірі 46710,56 грн., яка складається з недоїмки 46370,56 грн. та штрафу 340,00 грн.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №60235669 від 07.10.2019 року головного державного виконавця Кукуц Т.І., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 19.05.2013 року у розмірі 49517,11 грн., суму моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., а всього 54517,11 грн.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №60235837 від 07.10.2019 року головного державного виконавця Кукуц Т.І., відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №263/2952/16-ц, виданого 29.09.2016 року Жовтневим районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору у розмірі 1102,40 грн.

Постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 23.01.2020 року головного державного виконавця Кукуц Т.І., виконавчі провадження №60235669, №60235837 об`єднані у зведене виконавче провадження №61057161.

З реєстрів відправлення рекомендованої кореспонденції від 22.10.2019 року та 15.11.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 були направлені поштові листи.

Згідно довідки №099-99.07-10949 від 09.04.2021 року відділу аналітичного забезпечення департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем Кукуц Т.І. складено акти від 30.10.2019 року, 15.11.2019 року, 23.01.2020 року, 03.03.2021 року, 13.04.2021 року, про те, що при виході за адресою: АДРЕСА_1 , боржник ОСОБА_1 відсутній, зі слів сусідів мешкає за вказаною адресою. Також було залишено виклики до державного виконавця.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_3 .

Згідно з п. 13 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

Згідно з ч. 1ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується положеннями ст. 30 Конституції України та ст. 311 ЦК України, відповідно до яких не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про примусове проникнення до житла боржника, як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази, надсилання боржнику та отримання останнім постанови про відкриття виконавчого провадження. З наданих суду матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник знав про вчинення державним виконавцем дій та заходів, спрямованих на стягнення з нього коштів за виконавчими листами.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла передбачено Загальною декларацією прав людини 1948 року,Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, котрі згідно з ч. 1ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалось допустимим, воно має служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а має бути розумна співмірність між використовуваними інструментами й тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення в справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»).

Таким чином, за відсутності достовірних даних про ознайомлення ОСОБА_1 з відкритим виконавчою службою відносно нього виконавчим провадженням, відсутні підстави стверджувати, що боржник свідомо ухиляється від виконання судового рішення, і відповідно відсутні підстави для ухвалення судового рішення про примусове проникнення до житла боржника.

З метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання про примусове проникнення до житла, оскільки державний виконавець не довів та в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, а висновок державного виконавця про перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до житла є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.259-261,353,439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Кукуц Т.І. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника,-відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області (Перехідні положення п.п. 15, 15.5) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А.Шевченко