Провадження №2/522/2861/21
29 червня 2021 року м.Одеса
Приморський районний суд м.Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Лисенко А.О.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які також виступають в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження квартирою, про скасування реєстрації,
До суду 09.09.2020 року надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які також виступають в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження квартирою та скасування реєстрації.
В обґрунтування позову зазначив, що позивач є власником двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання від 30.07.2013 року. В зазначеній квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності, зареєстровані Відповідачі, які не є його родичами, є зовсім чужими для нього людьми, вони ніколи в квартирі не проживали та не проживають, їх власних речей в квартирі немає, їх місцезнаходження позивачу не відомо. Реєстрація відповідачів в даній квартирі чинить позивачу перешкоди в розпорядженні своєю власністю, крім того призводить до додаткових витрат за комунальні послуги, у зв`язку з чим позивач змушений був звернутися до суду з зазначеним позовом.
До суду 21.09.2020 надійшла відповідь на запит щодо місця реєстрації відповідачів.
З 21.09.2020 року по 23.09.2020 року суддя перебувала у відпустці.
Ухвалою суду від 24.09.2020 року позов був залишений без руху з наданням часу на усунення недоліків позову. Недоліки позову були усунуті представник позивача 08.10.2020 року.
У порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України 15.10.2020 року до суду надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача.
Ухвалою суду від 23.10.2020 року справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 02.12.2020 року.
30.11.2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Продан М.О. надав суду уточнену позовну заяву.
У зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. на лікарняному, розгляд справи призначений на 02.12.2020 року відкладено на 22.02.2021 року.
У підготовче засідання, призначене на 22.02.2021 року сторони не з`явилися, представником ОСОБА_1 адвокатом Продан М.О. надано суду заяву щодо розгляду справи за відсутністю сторони позивача.
Ухвалою суду від 22.02.2021 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які також виступають в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження майном.
ОСОБА_6 у якості співвідповідача до участі у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які також виступають в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження квартиро, скасування реєстрації.
Розгляд справи відкладено на 29.04.2021 року.
У підготовче засідання, призначене на 22.02.2021 року ОСОБА_1 з`явився, представником позивача адвокатом Продан М.О. надано суду заяву щодо розгляду справи за відсутністю сторони позивача. Також просив закрити підготовче засідання та призначити справу до розгляду по суті.
Відповідачі у підготовче засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань та відзиву на позов суду не надали.
Ухвалою суду від 29.04.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.05.2021 року.
У судове засідання призначене на 18.05.2021 року сторони не з`явилися, розгляд справи відкладено на 17.06.2021 року.
У судове засідання призначене на 17.06.2021 року ОСОБА_1 не з`явився, представник позивача адвокат Продан М.О. надав суду заяву, в якій просив позов задовольнити, справу розглядати за відсутністю сторони позивача.
У судове засідання відповідачі не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачками відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст.268 ЦПК України датою складання цього судового рішення є 29.06.2021 року.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання від 30.07.2013 року, посвідченого нотаріусом Шостої одеської нотаріальної контори Лєсогоровим Д.О., що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(а.с.12).
Згідно відомості №М4-126495-ф/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку, наданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР, в зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 31.07.2018 року, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - 15.05.2019 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 15.05.2019 року та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (малолітня) з 24.03.2020 року (а.с.13).
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст.317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Положеннями статті 321 ЦК України встановлено принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
При цьому власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Згідно із статтею 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК України, про те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.
Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Позивач стверджує, що реєстрація відповідачів в даній квартирі суттєво обмежує та створює перешкоди у здійсненні позивачем права власності, чинить перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном.
Проте будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування зазначеного суду не надано. При цьому позивач в позові зазначає, що відповідачі в квартирі не жили та не проживають.
Аналізуючи вказані обставини, суд вважає, що відповідач не довів якими діями відповідачі перешкоджають позивачу в користування та розпорядженні спірною квартирою та чим порушують законне право позивача на користування та розпорядження житловим приміщенням.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позовна вимога про зобов`язання відповідачів усунути перешкоди у користуванні квартирою не підлягає задоволенню у зв`язку з недоведеністю.
Щодо позовних вимог про скасування реєстрації відповідачів у спірній квартирі суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, або її представника, що подається до органу реєстрації, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою
Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, законодавством чітко визначено порядок зняття осіб з реєстрації місця проживання, проте позивач просить у своїх вимогах скасувати реєстрацію відповідачів, не зазначивши підстав для такого скасування відповідачів з реєстраційного обліку.
Це означає, що належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.
Така позиція є підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі N 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405,406 ЦК).
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не передбачено скасування реєстрації фізичної особи.
Отже, враховуючи, вищевикладене суд вважає що позов є недоведеним та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.150 ЖК України, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 209-210, 223, 247, 259, 263-265, 268, 280, 282, 353-354 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які також виступають в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження квартирою, скасування реєстрації відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м.Одеси, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 29.06.2021 року.

Суддя Приморського

районного суду м.Одеси Домусчі Л.В.