1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7383/21 2/335/2513/2021
про залишення позовної заяви без руху
19 липня 2021 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя Алєксєєнко А.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Турчинського Максима Ігоровича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -
ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Турчинського М.І., звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить скасувати наказ №267-к від 11.06.2021 року про звільнення ОСОБА_1 на підставі п.1 ст.36 КЗпП Укоаїни, стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 12 000 грн, моральну шкоду у розмірі 5 000 грн та судові витрати.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.
Ознайомившись з матеріалами позовної заяви, суддя приходить до висновку, що позовна заява не відповідає наступним вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України.
Так, відповідно до п.п. 3, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
В порушення вказаних вимог цивільного процесуального законодавства позивачем невірно зазначено ціну позову, а саме, ціну позову заначено у розмірі 12 000 грн., разом з цим, у прохальній частині позовної заяви заявлено дві позовні вимоги про стягнення грошових коштів, а саме суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 12 000 грн та суми моральної шкоди у розмірі 5 000 грн, проте визначена позивачем ціна позову не відповідає сумі коштів заявлених до стягнення.
Разом з цим суддя зазначає наступне, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.
Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.
Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.
Крім того, позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення грошових коштів.
Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.
Відповідно до п.5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної
(годинної) заробітної плати, яка згідно п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.
За змістом абз.2 пункту 8 Порядку після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.
З огляду на викладене позивачу необхідно надати обґрунтований розрахунок заявленої до стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п. 3).
При цьому пунктом 4 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.
Разом з цим, при зверненні до суду позивачем лише заявлено вимогу щодо стягнення на його користь моральної шкоду у розмірі 5 000 грн, проте, ні з яких міркувань виходив позивач, визначаючи саме такий розмір моральної шкоди, ні відповідних обставин, що підтверджують завдання позивачу моральної шкоди, позовна заява не містить.
Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву представником позивача - адвокатом Турчинським М.І., подано до суду через систему «Електронний суд», разом з цим, доказів надсилання копій поданих до суду документів відповідачу по справі не надано.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Як вбачається з позовної заяви позивач зазначає, що він звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
У постанові № 910/4518/16 від 30.01.2019 року Великої Палати ВС/КЦС вказано, що за змістом норм статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1,2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу(усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні та коштів за невикористану відпустку під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки при розрахунку та моральної шкоди спричиненої не проведенням повного розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 12-301гс18 від 30 січня 2019 року.
Згідно ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року складає 2 270 гривень. Таким чином, при подачі позовної заяви, позивач повинен сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 908,00 грн.
Також зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено клопотання про виклик свідків.
Відповідно до ч.1,2 ст.91 ЦПК України, виклик свідка здійснюється за заявою учасника справи. У заяві про виклик свідка зазначаються ім`я, місце проживання (перебування) або місце роботи, обставини, які він може підтвердити.
Проте у позовній заяві лише вказано перелік осіб, яких позивач вважає за необхідне допитати у якості свідків для повного та об`єктивного розгляду справи при цьому не зазначено інформації щодо місця проживання (перебування) або роботи, вказаних осіб.
Згідно з ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконають вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунуть недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Таким чином, оскільки встановлено, що позовна заява подана до суду з порушенням вимог ЦПК України, вважаю, що її слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду, а саме надання: оновленої позовної заяви з вірним зазначенням ціни позову, обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100, обґрунтування заподіяної моральної шкоди, докази надсилання копій поданих до суду документів відповідачу по справі, документів що підтверджують сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, зазначення місця проживання (перебування) або місця роботи, осіб, про виклик яких позивач клопоче у позовній заяві.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, суддя -
Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Турчинського Максима Ігоровича, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альбакор» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.
Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у зазначений вище строк заява буде вважатися неподаною та повернута, що не позбавляє права повторного звернення до суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Б. Алєксєєнко