Справа 206/4418/20
Провадження 2/206/88/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року в залі суду в місті Дніпрі Самарський районній суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючий судді Сухоруков А.О.

за участю секретаря Панюшкіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на дитину,

за участі представників:

позивача, адвоката Іваненкової Н.М.,

відповідача, адвоката Машкевич О.В.,

ВСТАНОВИВ:

29 вересня 2020 року позивачка звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В прохальній частині позову позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , аліменти в розмірі ј від усіх видів її доходу але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття на користь ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 . Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2015 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який був зареєстрований в Самарському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що було видано свідоцтво про одруження та присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_5 , актовий запис №199. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . 23.09.2016 року рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. 03.03.2017 рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ј (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі ј частки усіх його видів заробітку щомісячно починаючи стягувати з 07 лютого 2017 року і до досягнення їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 трьох років. Внаслідок цього державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби були відкриті відповідні виконавчі провадження. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 систематично не сплачує аліменти, утворилась заборгованість 104630,78 грн. (сто чотири тисячі шістсот тридцять грн. 78 коп.) сума боргу по несплачених аліментах на утримання ОСОБА_4 станом на 01.09.2020 року. Позивачка неодноразово зверталася до Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , що передбачено ст. 164 ККУ. При цьому у бабусі ОСОБА_2 є можливість сплачувати аліменти на утримання свого онука ОСОБА_6 . ОСОБА_2 є засновником і керівником товариства з обмеженою відповідальністю «Зеніт 2016», , що здійснює пасажирські наземні перевезення міського та приміського сполучення. На підставі викладеного просить суд задовольнити позовні вимоги (а.с. 1-5).

29.09.2020 позивачем разом з позовною заявою було подано заяву про виклик свідків (а.с. 39).

29.09.2020 позивачем було подано до суду заяву про забезпечення доказів (а.с. 42)

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2020 року по даній справі відкрито провадження, призначено справу до спрощеного позовного провадження (а.с. 71).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2020 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів було відмовлено (а.с. 75).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2020 клопотання задоволено про витребування доказів задоволено в повному обсязі (а.с. 97-98)

20.11.2020 відповідачем до суду було подано відзив на позовну заяву який обґрунтований тим, що позов необґрунтований, невмотивований і незаконний, також вважає, що позивач зловживає своїми процесуальними правами, нехтуючи конкретними положеннями законодавства України. Відповідно до ст. 265 Сімейного кодексу України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Вважає, що свої обов`язки бабусі, як вона їх розуміє, щодо дитини вона сумлінно виконує, при зустрічі з дитиною, та на свята, на день народження онука купує йому подарунки, або дає кошти на них, намагається це робити якнайчастіше, хоча ОСОБА_1 майже не дає спілкуватися з онуком, зустрічі проходять тільки в її присутності, і вона отримавши подарунок дитині , швидко уходить. Бувало, що вона умовляла її щоб була можливість зустрітися з дитиною. Посилання на її доходи також не коректні, наявність сайтів та реклами не підтверджує її матеріальний стан. Вона намагається працювати щоб утримувати себе (чоловіка у неї немає, син також не тільки не допомагає їй, але й тривалий час не проживає за місцем реєстрації у її оселі, соціальні зв`язки у неї з ним не щільні, кожен з них живе своїм життям). Пандемія значно скоротила її заробітки. І відтепер, при такому положенні і росту оплати за комунальні послуги, вона не має достатніх коштів щоб утримувати своїх дітей та онуків.

На підставі викладеного просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 93-95).

25.11.2020 позивачем та представником позивача до суду було подано відповіді на відзив, проаналізувавши та вивчивши їх було встановлено, що є вони є схожими за змістом, в прохальній частині відповіді на відзив позивач та представник позивача просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 108 115).

01.12.2020 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву який обґрунтований аналогічно попередньому, в прохальній частині заяви просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 126-130).

15.12.2020 відповідачем до суду було подано заперечення на відповідь на відзив в прохальній частині заперечення відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 140 141).

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, також пояснила, що поданий позов є не обґрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки вже рішенням суду було стягнуто аліменти з батька дитини.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився про день та час розгляд справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 6).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2017 стягнуто із ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2017р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно починаючи стягувати з 07 лютого 2017 року і до досягненням їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років. Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 640грн. Допустити рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання (а.с. 7).

03 березня 2017 Самарським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 (а.с. 8).

Відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по вп №53766972, ОСОБА_3 має перед ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів з 2017 по грудень 2020 в розмірі 104630,78грн. (а.с. 9-10).

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 23.11.2018 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, а саме в період часу з лютого 2017 року по теперішній час гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЖЄО 19274) (а.с. 11).

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 25.03.2019 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, а саме 25.03.2019 до чергової частини Дніпровського РВП ЛВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 про те, що гр.. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) (ЄО 4533) (а.с.12).

Відповідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 29.04.2020 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, а саме 29.04.2020 до чергової частини Дніпровського РВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт ДОП СП лейтенанта поліції Р.І. Кірієнка, про те, що гр. ОСОБА_3 , не сплачує аліменти гр. ОСОБА_1 на утримання спільної дитини. (ЄО№7045) (а.с. 13).

Постановою слідчого від 29.12.2018 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001613 від 23.11.2018 закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 16).

Постановою слідчого від 29.12.2018 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001613 від 23.11.2018 закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 17).

Постановою слідчого від 03.07.2019 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000453 від 25.03.2019 закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 18).

Постановою слідчого від 18.03.2018 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001613 від 23.11.2018 закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 19).

З відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вбачається, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсійних виплат (а.с. 148).

Відповідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в дніпропетровській області від 18.02.2021 за № 31/4-513, вбачається, що станом на 16.02.2021р. за громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстровано автомобілі: «Mercedes-Benz 313 CDI» з номерним знаком НОМЕР_2 , 2003 року випуску; «Mercedes-Benz 311 CDI» з номерним знаком НОМЕР_3 , 2002 року випуску; «Mercedes-Benz 311 CDI-ПЕ» з номерним знаком НОМЕР_4 , 2003 року випуску; «Mercedes-Benz 112 CDI» з номерним знаком НОМЕР_5 , 2000 року випуску (а.с. 176)

Згідно ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст.181 СК України - способи виконання батьками обов`язку утримування дітей визначаються за домовленістю ними, а в разі відсутності такої домовленості кошти (аліменти) на утримання дітей стягуються за рішенням суду, вони присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Положеннями ч.2 ст.182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 1 ст. 265 СК України, баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд визнає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно з частинами 2, 3 статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з частинами 1, 3 статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами, встановленими статтею 76 ЦПК, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом частини 2 статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З вивчених матеріалів справи судом було встановлено, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2017 року по справі №206/677/17 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти в розмірі ј (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 лютого 2017 р. до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісячно починаючи стягувати з 07 лютого 2017 року і до досягненням їхнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , трьох років.

Дане рішення суду набрало законної сили, також видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні.

Не притягнення правоохоронними органами до кримінальної відповідальності не свідчить про неспроможність надання утримання ОСОБА_3 . Крім того позивач не надав суду жодних підтверджень поважності причин неможливості нею утримувати дитину.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 265 СК України, з урахуванням вище викладеного з урахуванням того, що батьки дитини є працездатними, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонам суд вирішує згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст..ст. 3-13,141, 235, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судові витрати зі сплати судового збору компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 липня 2021 року.

Суддя А.О. Сухоруков