Справа №443/778/21
Провадження №2/443/1083/21
РІШЕННЯ

іменем України

09 липня 2021 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жидачеві у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просить стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, однак не проживають разом. На даний час діти проживають разом із позивачем і знаходяться на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не дає, однак має можливість сплачувати аліменти, так як перебуває у працездатному віці і працює.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 31.05.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

01.07.2021 року відповідачем подано відзив на позов, згідно якого позов визнає частково та згідний платити аліменти у розмірі 2510 грн., тобто 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому вказує, що він постійно купляв дітям продукти і одяг та в подальшому буде утримувати своїх дітей. Однак, на даний час у нього відсутній дохід, який би дозволяв сплачувати аліменти у розмірі про який просить позивач. В разі покращення його заробітку він буде допомагати дітям незалежно від обов`язкової суми аліментів.

07.07.2021 року позивач подала відзив на позов, у якому зазначає, що доводи позивача, вказані у відзиві на позов, не відповідають дійсності, оскільки діти весь час знаходяться на повному її утриманні. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн., так як перебуває у працездатному віці, інших утриманців немає, стан його здоров`я дозволяє влаштуватись на роботу.

У судовому засіданні позивач підтримала позов, з мотивів наведених у такому.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, з підстав викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши вступне слово сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.3,4).

Як вбачається із довідки №1768 від 05.05.2021 року, виданої виконкомом Журавненської селищної ради, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстровані та проживають разом із ОСОБА_1 , знаходяться на її утриманні (а.с.5).

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами вищезазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

В судовому засіданні з`ясовано, що відповідач немає постійної роботи, що зокрема підтверджується копією та оглянутим в судовому засіданні оригіналом його трудової книжники, частково бере участь в утриманні дітей, зокрема купляє необхідні речі, продукти, що позивач в судовому засіданні визнала, однак зазначила, що цього не достатньо для повноцінного розвитку дітей.

Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позов.

Враховуючи вищезазначені обставини, зокрема постійне проживання дітей з матір`ю, яка здійснює догляд за ними, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, зважаючи на встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини, підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошові сумі розмірі 2510 грн., але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягування з 18.05.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Керуючись ст.ст. 263-265, 273, 279, 354, 355, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: с.Йосиповичі, Стрийського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2510 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.05.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: с.Йосиповичі, Стрийського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави 455 (чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 81 копійку судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 липня 2021 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка