22-ц/804/1373/21
263/5496/17

П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/5496/17

Номер провадження 22-ц/804/1373/21

07 липня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Пономарьової О.М.

за участю секретаря Лазаренко Д.Т.,

сторони:

позивачка ОСОБА_1

відповідачі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»,

ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2021 року, ухвалене у складі судді Шевченко О.А.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (надалі: ПрАТ «СК «ВУСО»), ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позов мотивовано тим, що 28 грудня 2015 року о 18:30 годині біля буд. 30 по вул. 50 років СРСР (нова назва: вул. Троїцька) в Центральному районі міста Маріуполя сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Skoda Oktavia», державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та належного позивачці автомобіля «Opel Vektra», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . В результаті неправомірних дій ОСОБА_2 , що виразились в порушенні Правил дорожнього руху України, цивільно-правова відповідальність якого на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», належний позивачці автомобіль, яким керував ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження. Для визначення вартості відновлювального ремонту зазначеного автомобіля було проведено експертну оцінку, відповідно до якої ринкова вартість належного ОСОБА_1 автомобіля, без урахування пошкоджень становить 113 496,63 грн., вартість відновлювального ремонту - 79 854,59 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням його фізичного зносу складає 32 041,29 грн. Позивачка вважала, що ПрАТ «СК «ВУСО» має відшкодувати їй вартість ремонту автомобіля «Opel Vektra», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням його фактичного зносу, втрат товарної вартості за відрахуванням франшизи, а відповідач ОСОБА_2 - різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля. Крім того, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди позивачці була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу та які пов`язані з позбавленням її можливості користуватись автомобілем. Також був порушений звичайний уклад життя позивачки, оскільки відповідач ОСОБА_2 своїми неправдивими свідченнями щодо обставин ДТП ввів в оману правоохоронні органи, що призвело до необхідності доказування нею дійсних обставин справи, внаслідок чого вона більше року збирала докази, писала скарги, її сім`я неодноразово зверталась до поліції та до суду, на що було витрачено значний час та кошти.

В зв`язку з викладеним, з урахуванням уточненого розрахунку, наданого позивачкою 05 грудня 2019 року, ОСОБА_1 просила стягнути на її користь на відшкодування матеріальної шкоди з ПрАТ «СК «ВУСО» 30 698,11 грн., з ОСОБА_2 - матеріальну шкоду в сумі 45 128,38 грн та моральну у сумі 12 000,00 грн. Крім того, позивачка просила стягнути на її користь з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам понесені нею судові витрати на оплату судового збору та правничої допомоги в загальній сумі 5 638,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ВУСО», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 30 698,11 грн. та судові витрати у сумі 2819,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 45 128,38 грн., моральну шкоду в сумі 12 000,00 грн. та судові витрати у сумі 2819,00 грн.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачці спричинена матеріальна та моральна шкода, сталась з вини відповідача ОСОБА_2 , який застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПрАТ «СК «ВУСО», є підстави для стягнення зі страховика на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 30 698,11 грн, а з ОСОБА_2 різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту автомобіля в сумі 45 128,38 грн. та моральну шкоду в сумі 12 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «ВУСО», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду про стягнення зі страховика на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 30 698,11 грн і судових витрат в сумі 2 819,00 грн. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що місцевим судом не було узято до уваги те, що позивачка та завдавач шкоди не виконали обов`язки, які визначені ст.ст. 33, 35, 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме ОСОБА_2 не повідомив страховика про ДТП, а позивачка протягом року не подала заяву про страхове відшкодування, що свідчить про те, що страховик був позбавлений можливості провести розслідування з визначення причин та обставин ДТП, завданої матеріальної шкоди. Також, стягуючи зі страховика страхове відшкодування, суд першої інстанції безпідставно не зменшив його на суму франшизи та податок на додану вартість. Крім того, звіт №243 від 23 грудня 2016 року про вартість матеріального збитку, спричиненого позивачці, не відповідає вимогам допустимого та достовірного доказу, оскільки оцінка матеріальних збитків зроблена не на дату ДТП, а через рік після неї, а тому висновки про такі збитки є недостовірними.

Доводи і заперечення інших учасників справи.

Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористались.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки адвокат Попов В.М. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ПрАТ «СК «ВУСО» Шилін В.А. повторно звернувся до суду апеляційної інстанції про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що знаходиться у відпустці до30 червня 2021 року.

Апеляційний суд вважає, що зазначена представником скаржника причина для відкладення розгляду справи не є поважною, оскільки ПрАТ «СК «ВУСО» є юридичною особою, яка має штат працівників, які можуть представляти інтереси відповідача у судовому засіданні. При цьому з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції страхову компанію представляли інші особи, що підтверджується довіреностями ПрАТ «СК «ВУСО», виданими на ім`я ОСОБА_4 (т.1 а.с.63), ОСОБА_5 (т1 а.с.114). Отже, оскільки поважність причин неявки представника відповідача судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, з метою дотримання строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника ПрАТ «СК «ВУСО»

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду в частині вирішення позовних вимог до ПрАТ «СК «ВУСО» в повній мірі зазначеним вимогам закону не відповідає.

В решті судове рішення не оскаржується, тому апеляційним судом не перевіряється.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

28 грудня 2015 року о 18:30 годині ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Skoda Oktavia», державний номер НОМЕР_1 , по вул. 50 років СРСР (нова назва: вул. Троїцька) біля буд. 30 в Центральному районі міста Маріуполя, при зміні напрямку руху допустив зіткнення з автомобілем «Opel Vektra», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Донецького апеляційного суду від 14 листопада 2018 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (т.1 а.с124-125).

Транспортний засіб марки «Opel Vektra», державний номер НОМЕР_2 , належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с.50).

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «СК «ВУСО», згідно поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6722216 від 26 листопада 2015 року строком до 26 листопада 2016 року. Відповідно Полісу страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн, розмір франшизи становить 1000 грн (т.1 а.с.39).

Відповідно до звіту №243 по експертній оцінці колісного транспортного засобу від 23 грудня 2016 року, виконаного на замовлення ОСОБА_3 фахівцем-автотоварознавцем Л.І.Терентьєвим, сума матеріальних збитків, завданих власнику легкового автомобіля «Opel Vektra» В, державний номерний знак НОМЕР_2 , на дату оцінки становить 32 041, 29 грн. Вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля складає 79854,59 грн., дійсна ринкова вартість автомобіля на дату оцінки, без урахування пошкоджень, становить 113496,63 грн (т.1 а.с 10-21).

13 грудня 2016 року ОСОБА_3 надав ПрАТ «СК «ВУСО» заяву на виплату страхового відшкодування за дорожньо-транспортною пригодою від 28 грудня 2015 року, під час якої було пошкоджено автомобіль «Opel Vektra», державний номерний знак НОМЕР_2 . (т.2 а.с.24-25).

Листом №2227 від 21 березня 2017 року ПрАТ «СК «ВУСО» відмовило ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування, з огляду на те, що вина ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 грудня 2015 року, не встановлена (т.1, а.с 40).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому ним Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до положень п.12.1. статті 12 Закон № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що обсяг відповідальності ПрАТ «СК «ВУСО», як страховика винної у вчиненні ДТП особи, виник за полісом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності та є обмеженим лімітом відповідальності, розміром франшизи, зазначеними у полісі, розраховується з урахуванням зносу замінних вузлів та деталей, проте під час визначення розміру страхового відшкодування суд помилково не зменшив це відшкодування на суму франшизи у розмірі 1000 грн, яка була встановлена при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності між ПрАТ «СК «ВУСО» та ОСОБА_2 , а тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє аргумент апеляційної скарги про те, що місцевий суд необґрунтовано стягнув зі страховика суму страхового відшкодування, в яку включений розмір податку на додану вартість, оскільки зі Звіту №243 по експертній оцінці колісного транспортного засобу від 23 грудня 2016 року вбачається, що ПДВ при визначенні матеріальної шкоди, спричиненої власнику легкового автомобіля «Opel Vektra В», державний номерний знак НОМЕР_2 , не розраховувався.

Також є необгрунтованими доводи ПрАТ «СК «ВУСО» про те, що неподання позивачкою страховику заяви про страхове відшкодування впродовж установлених підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV є правомірною підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 65/4621/16-к, провадження № 13-24кс19, зазначила таке. У системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права. Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Із матеріалів справи випливає, що в межах річного строку, передбаченого ст. 37 Закону № 1961-IV, 13 грудня 2016 року до страховика із заявою про відшкодування шкоди звернувся син позивачки ОСОБА_3 , який був учасником ДТП. За результатами даної заяви страхової компанією був складений акт(протокол) огляду ТЗ від 27 грудня 2016 року та розрахунок суми страхового відшкодування, а також відмовлено у виплаті страхового відшкодування (т.2 а.с.5-7).

Таким чином, страховиком був встановлений факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди.

Крім того, вина ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді, в результаті якої позивачці була заподіяна шкода, була встановлена лише 14 листопада 2018 року Донецьким апеляційним судом, майже через три роки після настання ДТП.

Таким чином, у даній справі відсутні підстави для відмови ОСОБА_1 у відшкодуванні за порушення регламентованої Законом № 1961-IV процедури, а саме неподання заяви про виплату страхового відшкодування протягом року з дня ДТП, оскільки з такою заявою своєчасно звернувся інший потерпілий, що надало страховику можливість встановити обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Посилання скаржника на те, що Звіт №243 від 23 грудня 2016 року про вартість матеріального збитку, спричиненого позивачці, не відповідає вимогам допустимого та достовірного доказу не заслуговують на увагу апеляційного суду, оскільки доказів на спростування висновків цього звіту скаржником не надано.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення суду повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні в частині розміру стягнутої з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок щодо суті апеляційної скарги, зміни рішення суду першої інстанції, є підстави для зміни оскаржуваного судового рішення в частині розподілу судових витрат, відшкодованих за рахунок ПрАТ «СК «ВУСО».

З урахуванням наведеного з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 297,05 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 1531,20 грн, виходячи з наступного розрахунку:

310,40 (сплачений судовий збір за позовні вимоги до ПрАТ «СК «ВУСО») грн х 95,7 % ( частина задоволених позовних вимог) : 100%;

1600,00 грн ( правнича допомога 3200,00 грн : 2 позовні вимоги) х 95,7 % ( частина задоволених позовних вимог) : 100%.

При цьому, апеляційний суд виходить з того, що позивачкою надано належні докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, а саме договір про надання юридичних послуг від 12 квітня 2017 року, розрахунок гонорару у сумі 3200,00 грн за надання правничої допомоги (т. 1 а.с.51- 53).

Крім того, з огляду на часткове задоволення вимог апеляційної скарги на 3,3% стягненню з позивачки на користь ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 31,68 грн, виходячи з розрахунку: 960,00 грн (сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги) х 3,3 % ( частина задоволених вимог скарги) : 100%;

Керуючись ст. ст. 367, 374,376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2021 року змінити в частині розміру стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди та судових витрат.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» () на користь ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою у сумі 29698,11 грн (двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто вісім грн 11 коп), судові витрати на оплату судового збору в сумі 297,05 грн та правничої допомоги у сумі 1 531,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» () судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 31,68 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 09 липня 2021 року.

Суддя: