справа № 752/4408/20
головуючий у суді І інстанції Мазур Ю.Ю.
провадження № 22-ц/824/6998/2021
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 липня 2021 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати

з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів Сержанюка А.С., Суханової Є.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Тонконога Володимира Вікторовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2021 позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 збитки у вигляді витрат на юридичні послуги у розмірі 8 370 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року задоволено позов ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн., починаючи з 28 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 370 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Тонконог В.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року у частині та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не було враховано обставин, передбачених вимогами статті 182 СК України, а саме відповідач має на утриманні непрацездатного батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є пенсіонером та знаходиться на його утриманні.

Судом першої інстанції не правильно застосовано частину 3 статті 181 СК України щодо стягнення суми аліментів на утримання дитини, яка проживає разом з обома батьками, не враховано, що позивач не надав жодних доказів проживання дитини саме з нею, а відповідач постійно купує продукти, речі, ліки та піклується про спільну дитину.

А також, судом першої інстанції не враховано, що заробітна плата відповідача становить майже 17 000 грн., тому у разі стягнення аліментів у розмірі 8 000 грн - половини заробітної плати, з урахуванням витрат на утримання непрацездатного батька, у відповідача не залишається коштів на забезпечення своїх життєвих потреб.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Позивач своїм правом, передбаченим статтею 360 ЦПК України не скористалась, станом на момент розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не подала. Враховуючи приписи частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, а саме частин 1, 2 статті 27 держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління у м. Києві 12 листопада 2010 року.

Від шлюбу сторони мають дитину: неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління у м. Києві 28 квітня 2011 року.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони у справі та їх спільна дитина проживають у квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_1 (1/3 частина) та їх спільному сину (2/3 частини).

Позивач звертаючись з позовом до суду вказувала, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільного сина, оскільки відповідач не надає грошові кошти на придбання продуктів харчування, на ліки під час хвороби дитини, а також на отримання медичної допомоги необхідної для дитини через її стан здоров`я. Дитина відвідує додаткові заняття з малювання, які є платними, зазначені уроки позивач оплачує самостійно. Також, відповідач відмовляється оплачувати спожиті комунальні послуги, навмисно сприяє зростанню боргу, у зв`язку з чим, комунальні послуги не оплачуються.

На підтвердження позовних вимог щодо того, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не надає належної матеріальної допомоги своїй дитині, позивачем надано рахунки за адресою проживання:

на оплату за спожиту електроенергію, де вбачається заборгованість станом на 01 січня 2020 року у розмірі 736 грн 08 коп.,

на оплату послуг за централізоване постачання гарячої води та опалення, де вбачається заборгованість станом на 01 січня 2020 року відповідно у розмірі 1 213 грн 75 коп. та 463 грн 59 коп.,

на оплату послуг житлово-комунальні послуги за січень 2020 року, де вбачається наявність боргу за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території у розмірі 1 052 грн 33 коп. (а.с. 7-9).

На підставі наданих документів, суд першої інстанції вважав, що визначений позивачем розмір аліментів - 8 000 грн відповідає вимогам сімейного законодавства України, доведений позивачем та не спростований відповідачем.

Однак, як вбачається з оскаржуваного рішення суду, обставини, які враховуються судом відповідно до статті 182 СК України при визначені розміру аліментів - в повній мірі судом першої інстанції не встановлювалися.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Сторони у справі та їх спільна дитина проживають разом у квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , як вже було встановлено вище та визнається сторонами у справі.

Рахунки на оплату житлово-комунальних послуг не є належними та допустимими доказами, що підтверджують доводи позивача про те, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільного сина.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на сина, позивач вказувала, що несе щомісячні витрати на дитину, однак розмір цих витрат позивачем не визначений, докази на підтвердження фактичних щомісячних витрат на утримання дитини, не надані.

Перевіривши доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач має на утриманні батька пенсіонера, та постійно купує продукти, речі, ліки та піклується про спільну дитину, колегія апеляційного суду враховує таке.

З доданих до заяви Свідоцтва про народження відповідача (а.с. 45) та пенсійного посвідчення батька відповідача (а.с. 44) вбачається, що батько відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є пенсіонером за віком з 30 вересня 2013 року.

Відповідач є працездатної особою, має постійний дохід та працює в АТ «Ощадбанк» з 16 лютого 2012 року на посаді головного інженера.

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» від 17 березня 2021 року № 13/5-25/525 відповідач отримав заробітну плату у розмірі (після утриманням податків) 20 172 грн 33 коп. (вересень 2020 року), 16 421 грн 11 коп. (жовтень 2020 року), 16 965 грн 47 коп. (листопад 2020 року), 17 002 грн 16 коп. (грудень 2020 року), 16 985 грн 77 коп. (січень 2021 року), 16 399 грн 82 коп. (лютий 2021 року) (а.с. 46).

Отже, колегія апеляційного суду оцінує матеріальний стан відповідача як задовільний.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку відповідача, останній користувався карткою у торгівельних мережах (а.с.47-54). Разом з тим, з наданого доказу не вбачається, вказані кошти витрачалися для утримання спільної дитини сторін у справі.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Звертаючись з позовною заявою, позивач вказувала, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а саме 2 218 грн (а.с. 3).

Звертаючись з апеляційною скаргою, відповідач просив стягнути з нього

на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить син сторін у справі, становить: з 01 січня 2021 року - 2 395 грн., з 01 липня - 2 510 грн., з 01 грудня - 2 618 грн.

Так, в цьому випадку, з 01 січня 2021 року мінімальний розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років становить 50% прожиткового мінімуму - 1 197 грн 50 коп.

Зважаючи на матеріальний та сімейний стан сторін, вік відповідача та його дохід, вік сина сторін у справі, їх потреби в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування житлово-комунальними та медичними послугами) та потреби в реалізації освітнього, соціального та духовного розвитку, колегія суддів визначає аліменти, що підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у розмірі 4 000 грн та вважає такий розмір аліментів є розумним, та таким, що не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав відповідача та захистом прав сина сторін у справі, обов`язок по утриманню якого покладений на нього як батька. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін у справі та чинному законодавству.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 та частини 8 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтями 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Колегія апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, відповідачем доведено підстави для зміни оскаржуваного рішення, у зв`язку з цим рішення суду першої інстанції підлягає зміни з визначенням нового розміру аліментів, що підлягають стягненню - 4 000 грн. з ухваленням нового - про задоволення позову.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину.

Отже, при подачі позову ОСОБА_2 була звільнена від сплати судового збору за вимогами про стягнення аліментів.

Оскільки за цими вимогами позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до частини 9 статті 10, частин 1, 6 статті 141 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог (50%), у розмірі 420 грн 40 коп. (840 грн 80 коп. /2), від якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із статтями 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. до справи.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Колегія апеляційного суду, дослідивши договір № Т-888 від 18 лютого 2020 року, укладеним між ТОВ «Центр юридичної допомоги населенню та бізнесу» та ОСОБА_2 , додаткову угоду про внесення змін до договору Т-888 від 18 лютого 2020 року, акт виконаних робіт до договору від 24 лютого 2020 року, чеки про сплату ОСОБА_2 , колегія апеляційного суду дійшла висновку, що вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог (50%), підлягають задоволенню у розмірі 4 185 грн (8 370 грн /2).

Крім цього, колегія апеляційного суду, дослідивши договір про надання правової допомоги від 25 березня 2021 року, укладеним між адвокатом Тонконог В.В. та ОСОБА_1 , акт виконаних робіт до договору від 25 березня 2021 року, квитанція про прибуткового касового ордеру № 3-А від 25 березня 2021 року, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що вимоги відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог (50%), підлягають задоволенню у розмірі 1 800 грн (3 600 грн /2).

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 385 (4 185 - 1 800) грн.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тонконога Володимира Вікторовича задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24 лютого 2021 року змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривні 00 коп., починаючи з 28 лютого 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 385 (дві тисячі триста вісімдесят п`ять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 80 копійок.

Інформація про стягувача: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Інформація про боржника: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді А.С. Сержанюк

Є.М. Суханова