Справа № 466/4292/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 червня 2021 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ХРУПА Б.А.

за участю представника позивача СТАСИШИН Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ) про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 14.05.2021 року звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

В обгрунтування позову вказує, що 16.04.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. позивачці ОСОБА_1 видано свідоцтво, що зареєстроване в реєстрі за №813, на придбання з прилюдних торгів нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 . На підставі цього свідоцтва за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 . Після придбання квартири на прилюдних торгах позивачці стало відомо, що в квартирі зареєстровано четверо осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не проживають в даній квартирі з 2012 року, що стверджується актами ОСББ Миколайчука, 14 від 30.04.2021 року. Крім цього встановлено, що 08.05.2008 року ОСОБА_2 цю квартиру було продано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Ці особи були власниками квартири перед тим, як ОСОБА_1 придбала таку на прилюдних торгах.

За місцем реєстрації відповідачі не проживають з 2012 року без поважних причин, участі в утриманні житла та сплаті комунальних послуг не приймають. Реєстрація відповідача у квартирі є формальною.

Провадження у справі відкрито 18.05.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав,покликаючись на вказані у позовній заяві обставини.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки в засідання відповідачі суду не повідомили. Відзиву на позов не подали.

Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст. 223, 280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідачів та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить позивачці ОСОБА_1 на праві приватної власності. Так, 16.04.2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Глинчак-Кучерепою О.О. позивачці ОСОБА_1 видано свідоцтво, що зареєстроване в реєстрі за №813, на придбання з прилюдних торгів нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 .

На підставі цього свідоцтва за ОСОБА_1 16.04.2021р. зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно відомостей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради у квартирі зареєстровані четверо осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 , колишній власник спірної квартири. Цю квартиру він за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 08.05.2008р. продав ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не проживають у вказаній квартирі орієнтовно з 2012 року.

Факт не проживання відповідачів у квартирі впродовж тривалого часу підтверджується актом ОСББ Миколайчука 14 від 30.04.2021 року, оригінал якого є в матеріалах справи.

Законним власником квартири є позивачка ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 11.05.2005 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності, яке включає право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За ч.1 ст.405 ЦК України ч лени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

У ст.150 ЖК України передбачено, що г ромадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Отже, право члена сім`ї власника на користування житлом є похідним від права власності особи.

Припинення права власності особи на жиле приміщення припиняє право користування цим жилим приміщенням членів його сім`ї. Такий висновок повністю узгоджується із висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 05.11.2014р. у справі 6-158цс14, висновком Верхового Суду, викладеним у постанові від 29.01.2018р. у справі №766/1955/16-ц.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про втрату відповідачами права користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.07.2021р.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська