Провадження №22-ц/812/1287/21
ПОСТАНОВА

Іменем України

15 липня 2021 року м. Миколаїв

справа № 475/297/21

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Біляєвою В.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Селянського фермерського господарства «Орфей» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЛЬЕФ - АГРО» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, скасування державної реєстрації додаткової угоди, визнання договору оренди землі недійсним, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЛЬЕФ - АГРО» на ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області, постановлену 27 травня 2021 року під головуванням судді Єгорової Н.І., дата складання повного тексту судового рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року Селянське фермерське господарство «Орфей» ( далі СФГ «Орфей») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЛЬЕФ - АГРО» (далі ТОВ «РЕЛЬЕФ - АГРО») про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди, визнання договору оренди землі недійсним.

Позивач зазначав, що 01 серпня 2008 року між СФГ «Орфей» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,5158 га кадастровий номер :03:000:0080. Додатковою угодою від 25 квітня 2019 року було внесено зміни до цього договору, зокрема строк договору був подовжений до 21.10.2058 року. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 власником даної земельної ділянки стала ОСОБА_1 . В березні 2021 року позивачу стало відомо про розірвання вказаного договору за взаємною згодою сторін на підставі додаткової угоди від 15 березня 2021 року. Разом з тим, позивач зазначав, що жодної додаткової угоди з відповідачем він не укладав та не мав наміру на укладання, будь-яких осіб на укладання такої додаткової угоди позивач не уповноважував. Більше того, як стало відомо позивачу, ОСОБА_1 передала в оренду вищевказану земельну ділянку ТОВ «РЕЛЬЕФ - АГРО».

Посилаючись на викладене, позивач просив усунути перешкоди у користуванні даною земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди, укладеної між СФГ «Орфей» та ОСОБА_3 15.03.2021 року, та визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ТОВ «РЕЛЬЕФ-АГРО» та ОСОБА_1 , зареєстрований реєстратором Баштанської РДА Миколаївської області 29.03.2021 року за № 41267284.

27 травня 2021 року СФГ «Орфей» подало заяву про забезпечення даного позову, шляхом накладення арешту та заборони будь яким фізичним та юридичним особам, окрім власника посівів СФГ «Орфей», збору урожаю соняшнику на земельній ділянці товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5158 га кадастровий номер :03:000:0080, поле № 4, що належить ОСОБА_1 ; заборони будь-яким особам, у тому числі органам державної реєстрації прав, державним та приватним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим особам та органам, у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації прав здійснювати дії, у тому числі реєстраційні дії, включаючи державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень відносно земельної ділянки площею 5,5158 га кадастровий номер :03:000:0080, поле № 4, що належить ОСОБА_1 .

Заява мотивована тим, що невжиття зазначених вище заходів забезпечення позову, у разі задоволення позову, унеможливить виконання рішення та істотно ускладнить поновлення порушених прав позивача.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2021 року заяву СФГ «Орфей» - задоволено. Накладено арешт на урожай соняшника на земельній ділянці площею 5.5158 га, кадастровий №:03:000:0080, що належить ОСОБА_1 , та заборонено будь яким фізичним або юридичним особам, окрім власника посівів - СФГ «Орфей», здійснювати збір урожаю. Заборонено будь-яким особам, в тому числі органам державної реєстрації прав, державним та приватним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим особам та органам, у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації прав здійснювати дії, у тому числі реєстраційні дії, включаючи державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень відносно земельної ділянки товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.5158 га, кадастровий № :03:000:0080, що належить ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ТОВ «РЕЛЬЕФ - АГРО» посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне дослідження обставин справи, просило скасувати ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2021 року та постановити нову - про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апелянт вказує, що суд першої інстанції не дослідив всіх обставин справи, тим самим здійснивши грубе втручання у фінансово-господарську діяльність відповідача, зробивши неможливим використання ним земельної ділянки, яка отримана ним для господарювання на праві оренди. Також судом було проігноровано, що на земельній ділянці, яка є предметом оренди за спірним договором, ТОВ «РЕЛЬЕФ - АГРО» посаджено та вирощено врожай, до якого позивач не має ніякого відношення, а тому оскаржуваною ухвалою порушено законні права та інтерси відповідача та фактично припинено його право власності на свій врожай. На думку апелянта, застосовані судом заходи забезпечення позову щодо надання дозволу на збір врожаю саме позивачу свідчать про фактичне винесення рішення у справі. Судом проігноровано той факт, що накладення арешту на врожай взагалі ніяк не пов`язано з правовими наслідками визнання недійсним договору оренди земельної ділянки і будь-яким чином не може вплинути на його виконання в майбутньому, а, отже порушено принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та збалансованості інтересів всіх учасників судового процесу, їх рівності перед законом і судом.

У відзиві на апеляційну скаргу СФГ «Орфей» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що застосовані судом заходи забезпечення позову є співмірними із предметом позову, надані позивачем докази свідчать, що посіви соняшника проведено саме СФГ «Орфей», а за фактом підроблення угоди про розірвання договору оренди між СФГ «Орфей» і ОСОБА_1 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції представник ТОВ «РЕЛЬЕФ - АГРО» - адвокат Євтєєва Т.В. підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник СФГ «Орфей» - адвокат Сиротенко В.С. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, посилаючись на викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що між учасниками справи існує спір і невжиття таких заходів може призвести до негативних наслідків для позивача, утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову має бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «РЕЛЬЕФ-АГРО», усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом скасування записів про державну реєстрацію додаткової угоди від 15.03.2021 року на розірвання договору оренди між ОСОБА_1 та СФГ «Орфей».

Отже, між сторонами справи існує спір щодо права оренди земельної ділянки та дійсності укладених щодо неї договорів.

Суд першої інстанції, встановивши, що між сторонами дійсно виник спір щодо права оренди земельної ділянки, прийшов до правильного висновку та застосував відповідні заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам, в тому числі органам державної реєстрації прав, державним та приватним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, іншим особам та органам, у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, іншим уповноваженим суб`єктам державної реєстрації прав здійснювати дії, у тому числі реєстраційні дії, включаючи державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень відносно земельної ділянки товарного сільськогосподарського виробництва площею 5.5158 га, кадастровий № :03:000:0080, що належить ОСОБА_1 .

Такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки площею 5.5158 га, кадастровий № :03:000:0080, є співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує прав ОСОБА_1 як власника земельної ділянки та ТОВ «РЕЛЬЕФ-АГРО», як орендаря земельної ділянки.

А тому при постановленні ухвали про забезпечення позову у вказаній частині судом дотримані вище зазначені вимоги цивільно-процесуального закону.

Доводи апелянта не спростовують обґрунтованих висновків суду про необхідність застосування такого заходу забезпечення позову, оскільки він є пропорційним, співмірним і адекватним заявленим позовним вимогам.

Разом із тим, колегія суддів не може погодитися із висновком суду першої інстанції в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на урожай соняшника на спірній земельній ділянці та встановлення заборони будь-яким фізичним і юридичним особам, окрім власника посівів СФГ «Орфей», здійснювати збір урожаю.

Постановляючи ухвалу в частині задоволення заяви про забезпечення позову у зазначений спосіб, суд першої інстанції не врахував, що метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Між тим, з огляду на зміст позовних вимог СФГ «Орфей» - визнання укладеного відповідачами договору оренди землі недійсним та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди - забезпечення позову шляхом накладення арешту на урожай на спірній земельній ділянці та встановлення заборони будь-яким фізичним і юридичним особам, окрім СФГ «Орфей», здійснювати збір урожаю ніяким чином не впливає на можливість та ефективність виконання судового рішення у разі задоволення позову СФГ «Орфей».

Отже, постановляючи ухвалу в частині задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на урожай та заборони здійснювати його збір, суд першої інстанції не перевірив: наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами; забезпечення збалансованості інтересів сторін.

Посилання СФГ «Орфей» у відзиві на апеляційну скаргу на те, що предметом позову, у тому числі, є вимога про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, не свідчить про наявність підстав для застосування вказаного заходу забезпечення позову з огляду на обраний позивачем спосіб усунення таких перешкод - шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди від 15.03.2021 року про розірвання договору оренди між СФГ «Орфей» і ОСОБА_1 .

До того ж заборонивши будь-яким фізичним або юридичним особам, окрім власника посівів - СФГ «Орфей», здійснювати збір урожаю на спірній земельній ділянці, суд надав перевагу позиції позивача ще до моменту вирішення справи по суті, встановивши своєю ухвалою власника спірних посівів соняшника, за наявності про це спору між СФГ «Орфей» і ТОВ «РЕЛЬЕФ-АГРО», з яким було укладено оскаржуваний договір оренди земельної ділянки і презумпція правомірності якого у встановленому законом порядку не спростована.

За такого, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині задоволення заяви СФГ «Орфей» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на урожай соняшника та заборони будь яким фізичним або юридичним особам, окрім власника посівів - СФГ «Орфей», здійснювати збір урожаю на спірній земельній ділянці, є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення - про відмову у задоволенні заяви в цій частині.

Оскільки розподіл судових витрат між сторонами здійснюється судом в залежності від результату вирішення справи по суті, то вимоги апеляційної скарги про відшкодування судового збору за апеляційну скаргу є передчасними.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕЛЬЕФ - АГРО» задовольнити частково.

Ухвалу Доманівського району Миколаївської області від 27 травня 2021 року в частині забезпечення позову шляхом накладення арешту на урожай соняшника та заборони здійснювати збір урожаю - скасувати та постановити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 19 липня 2021 року