18 червня 2021 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Єршової Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Тончевої П.В.,
розглянувшив порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,
ОСОБА_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , який зареєстрованим по м. Одеса та Одеській області не значиться, ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , який за даними відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , знятий з обліку 25.04.2012 року у зв`язку зі смертю, про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі, пропорційному розміру їх часток у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Ухвалою від 04.02.2019 року зазначену справу прийнято до розгляду суддею Приморського районного суду м. Одеси Єршовою Л.С. та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.
До початку розгляд справи по суті ухвалою суду від 18.06.2021 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, провадження по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, закрито в частині позовних вимог до ОСОБА_6 .
Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Разом із нею в квартирі живе її син - ОСОБА_7 ,1999 року народження, який у відповідності до медичного висновку має діагноз «вроджена вада розвитку головного мозку, гіпоплазія мозолистого тіла, гідрацефалія, аномалія Арнольда-Кіарі ».
Відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири, яка розташована поверхом вище у квартирі АДРЕСА_5 того ж будинку, при цьому ОСОБА_4 належить 1/5 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 - 1/5, ОСОБА_2 - 2/5 квартири. Крім того, 1/5 частка зазначеної квартири належала ОСОБА_6 , який, як стверджує в уточненому позові позивач, помер, та відомості щодо спадкування його майна відсутні.
Протягом 2016 року внаслідок неналежного користування своєю власністю відповідачі неодноразово затоплювали квартиру позивача. Такі факти мали місце 10.03.2016, 25.04.2016, 13.06.2016, що фіксувалось актами, складеними працівниками ЖКС.
Після кожного випадку затоплення квартири відповідач ОСОБА_2 обіцяла відшкодувати завдану шкоду, однак, своє зобов`язання в повному обсязі не виконала.
Позивач змушена була робити ремонт власними силами у зв`язку з небажанням відповідачів відшкодовувати завдану позивачеві шкоду. Ремонт тривав протягом кількох місяців, що порушило звичайний ритм життя позивачки та її сина-інваліда.
Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, при цьому від представника позивача адвоката Ковальської С.Є. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, при цьому не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили, відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не надали.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 26.09.2012 року, посвідченим державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Сажиєвою Т.А., зареєстрованим в реєстрі за №2-1862.
Разом з нею в квартирі мешкає її син ОСОБА_7 ,1999 року народження, який у відповідності до медичної документації має інвалідність, тривалий час проходив лікування від неврологічних хвороб, зокрема епілепсії (а.с. 15-17).
Також судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2018 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано недієздатним та призначено його опікунами ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками квартири, яка розташована поверхом вище у квартирі АДРЕСА_5 того ж будинку.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 06.04.2021 ОСОБА_4 належить 1/5 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_3 - 1/5, ОСОБА_2 - 2/5 зазначеної квартири (а.с. 20-21).
Протягом 2016 року внаслідок неналежного користування своєю власністю відповідачі неодноразово затоплювали квартиру позивача. Такі факти мали місце 10.03.2016 року, 25.04.2016 року, 13.06.2016 року, що підтверджується актами, складеними комісією дільниці №6 КП ЖКС «Фонтанський», затвердженими начальником дільниці №6 КП ЖКС «Фонтанський» (а.с. 9-11).
Зокрема, згідно з актом обстеження від 10.03.2016 причиною затоплення було халатне відношення відповідачів до санітарно-технічних приладів в своїй квартирі, в результаті чого: в жилій кімнаті із-за систематичних заливів відбулось обвалення стелі площею 2 кв. м, залиття стіни площею 3,7кв. м з утворенням темних плям і відшаруванням шпалер; на кухні мокра стеля (плитка) площею 1,0 кв. м, залиті стіни (плитка) площею 1, 8 кв. м.
Згідно з Актом від 13.06.2016 причиною затоплення було халатне відношення відповідачів до санітарно-технічних приладів в своїй квартирі, в результаті чого позивачеві завдано таку шкоду: у житловій кімнаті з причини систематичного залиття сталося обвалення стелі (дранка) площею 2 кв. м, залиття стіни площею 3,7 кв. м з утворенням темних плям і відшаруванням шпалер, на кухні мокра стеля (плитка) площею 1,0 кв. м, залиті стіни (плитка) площею 1,8 кв. м.
Згідно з Актом від 25.04.2016 копія якого додається, причиною затоплення було халатне відношення відповідачів до санітарно-технічних приладів в своїй квартирі, в результаті чого позивачеві завдано наступну шкоду: у житловій кімнаті з причини систематичного залиття сталося обвалення стелі (дранка) площею 2 кв. м, залиті стіни площею 0,9кв. м з утворенням темних плям і відшаруванням шпалер; на кухні мокра стеля (плитка) площею 1,0 кв. м, залиті стіни (плитка) площею 1,2 кв. м.
Крім того, позивачкою витрачено грошові кошти на придбання шпалер та будівельних матеріалів, а саме 1596,00 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто шість) гривень, що підтверджується відповідними чеками (а.с. 18-19).
Розмір збитків, завданих внаслідок затоплення квартири позивача, відповідачами не спростований.
Вину у завданій позивачу шкоді відповідачами не спростовано.
За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування.
Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України «Про механізм впровадження Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 572 від 08 жовтня 1992 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки, проводити за власні кошти ремонт квартири.
Утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньоквартирних мереж водопостачання є обов`язком власника квартири, що передбачено п.7 вищевказаних Правил, п.п. 3.7, 5.3 наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» №76 від 17 травня 2006 року, ст.151 ЖК України, ст.10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду».
Таким чином, встановивши, що позивач довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, приходить до висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідачами.
Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляли та не надали інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Позивач змушена була робити ремонт власними силами у зв`язку з небажанням відповідачів відшкодовувати завдану їй шкоду. Ремонт тривав протягом кількох місяців, що значно ускладнювало звичайний ритм життя позивача, на утриманні та під опікою якої знаходиться син-інвалід.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової та моральної шкоди іншій особі.
Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Суд вважає беззаперечним факт того, що внаслідок неодноразового залиття квартири, постраждала особа відчуває моральні страждання через пошкодження майна, зміну усталеного способу життя через проведення ремонтних робіт, стресу, особливо, якщо в зазначеній квартирі необхідно здійснювати догляд за особою з інвалідністю, а тому приходить до висновку, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню.
При цьому суд враховує, що з огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач.
Відповідно до положень ст.55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до вимог ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Таким чином позов має бути задоволений пропорційно відповідно до належних відповідачам часток у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення на користь ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 , грошових коштів пропорційно до часток відповідачів у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 5248,80 (п`ять тисяч двісті сорок вісім грн. 80 коп.), з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 2624,40 (дві тисячі шістсот двадцять чотири грн. 40 коп.), з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 2624,40 (дві тисячі шістсот двадцять чотири грн. 40 коп.); стягнення на користь ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 , грошових коштів пропорційно до часток відповідачів у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3000,00 (три тисячі грн. 00 коп.), з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1500,00 (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.), з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 1500,00 (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.).
Керуючись ст. ст.12,13,76,77,141,259,263,264,265,268,272,273 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на відшкодування матеріальних збитків, завданих залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти пропорційно до розміру часток відповідачів у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 5248,80 (п`ять тисяч двісті сорок вісім грн. 80 коп.), з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 2624,40 (дві тисячі шістсот двадцять чотири грн. 40 коп.), з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 2624,40 (дві тисячі шістсот двадцять чотири грн. 40 коп.).
Стягнути на користь ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на відшкодування моральної шкоди, завданої залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти пропорційно до розміру часток відповідачів у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 3000,00 (три тисячі грн. 00 коп.), з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 1500,00 (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.), з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) 1500,00 (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.).
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Л.С.Єршова