Справа № 466/2660/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 липня 2021 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар ХРУПА Б.А.

за участю представника позивача ТАРАСЕНКА Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 29.03.2021 року звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить постановити рішення про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_2 . Вказує, що є єдиним власником цієї квартири. Крім нього, в квартирі зареєстрований його брат, відповідач по справі, ОСОБА_2 . За місцем реєстрації відповідач не проживає тривалий час без поважних причин. Місце перебування відповідача йому не відоме, контактів з ним він не підтримує. Факт його не проживання підтверджується актами ОСББ. Перешкод у користуванні житлом йому ніколи не чинилося. Реєстрація відповідача у квартирі є формальною.

Провадження у справі відкрито 02.04.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини, проти заочного рішення не заперечив.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Про причини своєї неявки в засідання відповідач суду не повідомив, відзиву на позов не подав.

Зі згоди представника позивача, суд у відповідності до вимог ст.ст.223,280, ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Правилами ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Даний факт стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26907489 від 03.08.2010р. та відомостями з реєстру права власності на нерухоме майно від 06.07.2021р., долученими до матеріалів справи.

Згідно Довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.03.2021 року, виданої головою ОСББ «Злагода-3» ОСОБА_3 , у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований власник, позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його брат, відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі понад 10 років, наміру проживати у ній не має, перешкод у користуванні квартирою йому ніким не чинилися.

Факт не проживання відповідача у квартирі АДРЕСА_2 впродовж цього часу підтверджується актами комісії ОСББ «Злагода-3» від 20.07.2020р, 24.03.2021р.

Поважних причин не проживання відповідача у квартирі судом не встановлено.

З цього слідує, що відповідач добровільно залишив свої місце своєї реєстрації.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та рішення Конституційного суду України від 11.05.2005 року власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є колишнім членом сім`ї ОСОБА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 405 України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ця норма також стосується і колишніх членів сім`ї власника житла.

Враховуючи те, що відповідач понад один рік у житловому приміщенні за місцем реєстрації не проживає без поважних причин, перешкод у користування цим житлом йому не чинилося, залишив місце проживання добровільно, його слід визнати таким, що втратив право на користування цим жилим приміщенням.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.07.2021 року.

Суддя Н. Л. Луців-Шумська