КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/5979/21
Апеляційне провадження №22-ц/824/8512/2021
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Мостової Г.І., Суханової Є.М., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна», Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

В С Т А Н О В И В :

06 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, де просив визнати правочин з перереєстрації Дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна» на Дочірнє підприємство «Азуа Девелопмент» недійсним, зобов`язати власників Дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна» відшкодувати власникам Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» шкоду у подвійному розмірі статутного капіталу, що становить 217 482 541,22 грн та моральну шкоду - у розмірі 10 відсотків статутного капіалу, що становить 10 874 127,06 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року цивільну справу №755/5979/21 за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна», Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину передано за підсудністю на розгляд до Галицького районного суду м. Львова.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено про те, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, за кодом значиться Дочірнє підприємство «Азуа Девелопмент», місцезнаходження якого: 79008, Львівська область, м. Львів, вул. Староєврейська, буд. 7-А, оф.7, що не відноситься до адміністративної території Дніпровського району міста Києва.

У Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент», є відокремлений підрозділ - Філія ( інший відокремлений підрозділ ), Дніпропетровська філія дочірнього підприємства «ВМС-Вотер Куін Україна» ( код ЄДРПОУ ВП 38648432 ), місцезнаходження якого: 49089, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Будівельників, буд.23, що також не відноситься до адміністративної території Дніпровського району міста Києва.

Крім того, за результатами пошуку в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Дочірнє підприємство «ВМС-Вотер Куін Україна» відображається як Дочірнє підприємство «Азуа Девелопмент».

Враховуючи викладене, суд першої інстанції зазначив, що Дніпровському районному суду м.Києва ця позовна заява за правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК України територіально не підсудна, що позбавляє Дніпровський районний суд м. Києва права вирішувати питання про наявність або відсутність підстав для відкриття провадження не порушуючи правил підсудності.

Враховуючи відомості щодо місцезнаходження відповідачів, суд першої інстанції дійшов висновку про передачу вказаної цивільної справи на розгляд до Галицького районного суду м. Львова - за місцезнаходженням відповідача - Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент».

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права.

При цьому, апелянт просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року та передати матеріали справи до Дніпровського районного суду м. Києва для подальшого розгляду.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Суд, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 06 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з з позовом до Дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна», Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину ( а.с. 1-6 ).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 передано на розгляд до Галицького районного суду м.Львова ( а.с. 21-23 ).

При цьому, апеляційним судом прийнято до уваги, що позивач у справі зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності Дніпровського районного суду м. Києва, а також ту обставину, що апелянт в позовній заяві та в апеляційній скарзі зазначає, що його позов стосується захисту його порушеного права, як споживача.

Крім того, незаконними діями відповідачів, позивачу заподіяно шкоду.

При вирішенні зазначеного спору між сторонами, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати наступне правове обґрунтування свого рішення.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За правилами ч. 5 ст. 28 ЦПК України, позови про захист прав споживачів, можуть пред`являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних осіб, можуть пред`являтись також за місцем заподіяння шкоди.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що йому майнова шкода була заподіяна відповідачами у Дніпровському районі м. Києва.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції ( підсудності ) іншого суду.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому суди мають гарантувати сторонам розгляд справ належним складом суду за встановленою підсудністю, не допускаючи порушення їх конституційних прав в доступі до правосуддя.

За наведених обставин, висновок суду першої інстанції про передачу справи на розгляд до іншого суду не ґрунтується на вимогах цивільного процесуального законодавства.

Таким чином, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 27, 28, 31 ЦПК України, з точки зору суду другої інстанції, повністю підтвердились зазначеними судом апеляційної інстанції доказами, які віднесені ним до числа належних, допустимих, достовірних та достатніх згідно положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, що підтверджують заявлені позивачем вимоги, а відтак, дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Відтак, суд другої інстанції дійшов висновку про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України вказане порушення є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі й направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Окрім цього, правовою підставою для задоволення цих апеляційних вимог є, на переконання апеляційного суду, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої відповідач має право, зокрема, на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 77-82, 263, 367, 368, 374, 379 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року про передачу на розгляд до Галицького районного суду м.Львова справи за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «ВМС Вотер Куїн Україна», Дочірнього підприємства «Азуа Девелопмент» про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності правочину скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Г.І. Мостова

Є.М. Суханова