02.06.2021 Єдиний унікальний номер 205/9801/20
Єдиний унікальний номер 205/9801/20
Провадження № 2о/205/49/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку направила до суду заяву, заінтересована особа ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, яка надійшла до суду 11 грудня 2020 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року заяву було прийнято до розгляду суду, а у справі відкрито провадження в порядку окремого провадження.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2020 року було витребувано від Новокодацького ВП ГУ ДМС України у Дніпропетровській області копію форми 1 про видачу паспорта громадянина СРСР зразка 1974 року, який видавався ОСОБА_1 .

Заявник у своїй заяві посилалася на те, що з 1984 року по 1986 року і з 1988 року по 1990 року навчалася в Дніпровському національному університеті ім. О. Гончара. З 01 вересня 1990 року по 23 березня 1995 року працювала на посаді вчителя в КЗО «СЗШ № 63» Дніпровської міської ради. З 1989 року перебуває у стосунках з ОСОБА_2 , проте, у зареєстрованому шлюбі не перебуває. На теперішній час вона з ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ведуть спільне господарство. Паспорт громадянина України заявник не отримувала, а паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року вона випадково втратила. Вона звернулася до відділу міграційної служби із заявою про отримання паспорта громадянина України, проте, їй було відмовлено. Заявник у своїй заяві просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року.

Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області проти задоволення заяви заперечувала.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши представлені докази, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді вчителя біології в КЗО «Середня загальноосвітня школа № 63» з 01 вересня 1990 року по 23 березня 1995 року (а.с. 5 оберт, 6).

Відповідно до архівної довідки Дніпровського національного університету № 88-568-696 від 05 листопада 2020 року ОСОБА_1 наказом № 983 від 14 вересня 1984 року було зараховано до складу студентів І курсу вечірньої форми навчання. Наказом по ДДУ № 1232 від 10 листопада 1986 року було відраховано за власним бажанням. Наказом по ДДУ № 1062 від 30 серпня 1988 року заявника було поновлено з 01 вересня 1988 року. На підставі наказу № 1160 від 31 серпня 1990 року ОСОБА_1 було відраховано зі складу студентів вечірньої форми навчання за академічну неуспішність (а.с. 4).

Листом ДМС ГУ у Дніпропетровській області Новокодацького РВ у м. Дніпрі заявникові повідомлено про відмову в оформленні паспорта громадянина України у вигляді ID-картки у зв`язку із відсутністю підтвердження факту належності до громадянства України (а.с. 10-11).

На підставі ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

При цьому питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень». Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» та вищезазначеного Порядку заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження заявника на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Згідно статті 1 Закону України «Про громадянство України» визначено поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах», а саме: «проживання на території України на законних підставах» проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; «безперервне проживання на території України» проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік 180 днів.

Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 в редакції від 27 червня 2006 року № 588/2006, передбачає, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до пункту 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає до відповідного органу заяву про набуття громадянства України за територіальним походженням, зобов`язання припинити іноземне громадянство для іноземців, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. При цьому при вирішенні питання про обґрунтованість заявленої вимоги суду, крім перевірки та встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, необхідно встановити той факт, що заявник подав до компетентного органу зобов`язання припинити іноземне громадянство письмово оформлену заяву іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданств) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абзац 12 статті 1 Закону України «Про громадянство України»).

Так, письмові докази, які були надані заявником судові, не підтверджують її постійного місця проживання у АДРЕСА_1 .

Крім того, заявником судові не було надано жодних доказів, які б давали підстави ідентифікувати особу та визначити її місце проживання, зокрема трудову книжку, копію РНОКПП, про який вона зазначає в самій заяві, банківську картку, перепустку з фотокартками, тощо. Також вона не зазначає своє постійне місце проживання на території України, підстави проживання, доказів втрати паспорта громадянина СРСР - заяву про звернення до органів внутрішніх справ про втрату паспорта.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, заявником всупереч положень ст. 81 ЦПК України не було доведено обставин, на які вона посилається у своїй заяві, та не надано доказів, тому суд приходить до висновку, що заява є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 315, ч. 1 ст. 223, ч. 7 ст. 294, ст. ст. 263, 264, ч.ч. 1-6 ст. 265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (місцезнаходження за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, буд. 7) про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя