Єдиний унікальний номер 722/634/21
Номер провадження 4-с/722/5/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Ткач Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни скаргу адвоката Стадника Валентина Олеговича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Стадник В.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Сокирянськго районного суду з скаргою на дії державних виконавців Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби.

Обґрунтовуючи скаргу зазначив, що в провадженні Сокирянського відділу ДВС перебуває виконавче провадження №АСВП 19536798 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 .

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 стало відомо про наявність ряду постанов державного виконавця, винесеного ним в ході виконавчого провадження та розрахунку заборгованості по виплаті аліментів від 04.02.2021 року на суму 14383,70 грн.

Разом з цим, даних постанов, в тому числі постанову про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 не отримував.

Розрахунок заборгованості від 04.02.2021 року, складений державним виконавцем вважає незаконним, оскільки згідно меморіального ордеру від 17.03.2021 року ним погашено наявний у виконавчому провадженні борг в сумі 14400 грн.

Однак, станом на 11.05.2021 року арешт з його майна та коштів не знятий, тимчасові обмеження накладені на нього не зняті, що порушує його права.

Окрім цього, станом на 29.04.2021 року у виконавчому провадженні складений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів із здійсненням виконавцем їх перерахунку за період з 2010 року по 2021 рік.

Посилаючись на норми ст.ст.181, 192 СК України вважає, що спосіб стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_2 міг бути змінений виключно рішенням суду за позовом стягувача, а не державним виконавцем самостійно.

Окрім цього, при здійсненні перерахунку державним виконавцем не враховано того, що в період з 2012 року по 2016 рік він був працевлаштований, що підтверджується довідкою ПФУ, тобто державний виконавець при здійсненні розрахунку заборгованості зобов`язаний був керуватися не середнім розміром заробітної плати по регіону, а розміром заробітної плати, яку ОСОБА_1 отримував офіційно.

Із врахуванням викладеного просив:

1.Визнати неправомірними дії державного виконавця в частині самостійного (без рішення суду) збільшення розміру аліментів у виконавчому провадженні ВП №19536798 про стягнення аліментів та неврахуванні періоду працевлаштування боржника;

2.Визнати бездіяльність державного виконавця щодо неврахування до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29.04.2021 року, що здійснений державним виконавцем у виконавчому провадженні №19536798 показників в частині доходу боржника за місяць, в період з 2012 по 2016 роки, а саме доходу у місяці, коли боржник був працевлаштований та отримував дохід у виді щомісячної заробітної плати неправомірним;

3.Зобов`язати державного виконавця під час здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №19536798 врахувати до розрахунку боргу показники в частині доходу боржника за місяць, в період з 2012 по 2016 роки, а саме доходу боржника у виді заробітної плати у місяці, коли боржник був працевлаштований та отримував дохід у виді щомісячної заробітної плати;

4.Скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 29.04.2021 року здійснений державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №19536798;

5.Визнати протиправними та скасувати: постанову про арешт майна боржника від 20.02.2018 року ВП №19536798; постанову про арешт коштів боржника від 20.02.2018 року ВП №19536798; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 23.05.2018 року ВП №19536798; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 23.05.2018 року ВП №19536798; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 23.05.2018 року ВП №19536798; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 23.05.2018 року ВП №19536798; постанову про арешт коштів боржника від 25.06.2020 року ВП №19536798.

Представник боржника ОСОБА_1 адвокат Стадник В.О. в судове засідання не з?явився, подавши 16.06.2021 року до суду письмову заяву, у якій скаргу підтримав в повному об?ємі та просив розглянути справу за його відсутності.

01.06.2021 року начальник Сокирянського відділу ДВС Сандуляк Я.Б. звернувся до суду з письмовою заявою, в якій проти поданої скарги заперечував та просив провести її розгляд без його участі.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилась, оскільки 01.06.2021 року звернулась до суду з письмовим клопотанням провести розгляд скарги без її участі.

Окрім цього, стягувач ОСОБА_3 надала суду письмові пояснення по суті скарги, в яких проти її задоволення заперечувала та зазначила, що державним виконавцем було вчинено всі необхідні виконавчі дії, у відповідності до вимог закону та посадових інструкцій.

Дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали поданої скарги, а також матеріали виконавчого провадження №697/6 суд вважає, що скарга адвоката Стадника В.О., подана ним в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.04.2010 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

29.04.2010 року Сокирянським районним судом Чернівецької області на виконання рішення від 02.04.2010 року ОСОБА_3 видано виконавчий про стягнення з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_5 аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.03.2010 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

21.05.2010 року державним виконавцем Швець Р.В., за заявою ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах ОСОБА_3 на підставі довіреності, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа Сокирянського районного суду Чернівецької області №2-274/2010 від 29.04.2010 року про стягнення аліментів.

20.02.2018 року начальником відділу Сокирянського РВ ДВС Сандуляком Я.Б. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1

23.05.2018 року заступником начальника відділу Сокирянського РВ ДВС Максимчуком С.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Того ж дня, заступником начальника відділу Сокирянського РВ ДВС Максимчуком С.А. винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, користування зброєю та праві полювання ОСОБА_1 , до погашення ним заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно довідок про розмір сплачених аліментів, виданих начальником Сокирянського РВ ДВС Окунь М.В. протягом 2010-2020 років щомісячно аліменти на утримання дитини не сплачував.

25.06.2020 року державним виконавцем Козловською О.В. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1

29.04.2021 року державним виконавцем Козловською О.В. складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №19536798/7228, згідно якого заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів, станом на 29.04.2021 року становить 87663,81 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя статті 451 ЦПК України).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 71 Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом.

Відповідно до пунктів 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 Закону № 1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону № 1404-VIII cтрок обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частин дев`ятої, дванадцятої статті 71 цього Закону, обчислюється з наступного робочого дня після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що згідно довідки-розрахунку державного виконавця Козловської О.В. заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів, станом на 29.04.2021 року становить 87663,81 грн., яка за сукупним розміром перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Отже, державні виконавці Сокирянського РВ ДВС, діючи в межах своїх повноважень та вимог Закону № 1404-VIII, зобов`язані були вжити всіх заходів щодо примусового виконання рішення суду в повному обсязі. Встановивши, що за боржником рахується заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, розмір якої перевищує сукупну суму відповідних платежів за шість місяців, державними виконавцями правомірно було винесено оскаржувані постанови.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України) викладено в новій редакції, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час здійснення державним виконавцем оскаржуваних дій) порядок стягнення аліментів визначається законом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Таку правову позицію визначила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 04 березня 2020 року (справа № 682/3112/18/провадження № 14-580цс19).

З огляду на викладене суд вважає, що доводи скаржника щодо протиправності дій державного виконавця при здійсненні ним розрахунку заборгованості, у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII є безпідставними та необґрунтованими.

Згідно розпорядження №19536798 винесеного державним виконавцем Козловською О.В. 19.03.2021 року грошові кошти у сумі 14400 грн., що надійшли 17.03.2021 року від ОСОБА_1 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2-247, перераховано на користь ОСОБА_2 на відповідний поточний рахунок.

Зарахування вказаної суми в сплату заборгованості по аліментах підтверджується також і самим розрахунком №19536798/7228.

Тому, безпідставним є посилання скаржника на неврахування державним виконавцем сплачених ОСОБА_1 коштів згідно меморіального ордеру від 17.03.2021 року в сумі 14400 грн.

Окрім цього, безпідставними та необґрунтованими є доводи скаржника щодо неврахування держаним виконавцем факту офіційного працевлаштування ОСОБА_1 в період з 2012 року по 2016 рік, під час здійснення розрахунку заборгованості, оскільки згідно ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV від 21.04.1999 року, який діяв на той час, саме боржник зобов`язаний був протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про працевлаштування чи зміну місця роботи.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.255, 447, 450, 451 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката Стадника Валентина Олеговича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на дії державного виконавця Сокирянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя С.В.Унгурян