Справа № 201/1805/21
Провадження № 2/201/1654/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу № 185 «Союз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат, інфляційних втрат, трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2021р. ЖБК № 185 «Союз» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат, інфляційних втрат, трьох % річних.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.03.2021р. було відкрито провадження по справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України (а.с.№ 59).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача - адвокат Тертишна К.О. (діє на підставі договору про надання правової допомоги та ордеру від 28.12.2020р. - а.с. № 8-10) зазначила, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Загальними зборами ЖБК № 185 «Союз» неодноразово були прийняті рішення про належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного находження коштів для сплати всіх платежів, а також розмір цих внесків. Відповідачка за період з квітня 2018р. по листопад 2020р. має заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат у розмірі - 43 595грн.11коп. Між тим, відповідачка, фактично споживаючи послуги, не сплачувала належні послуги та витрати, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у зазначеному у зведеній відомості розмірі.

Крім того, ОСОБА_1 , яка прострочила виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦК України зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних з простроченої суми, а саме суму інфляційного збільшення суми боргу у розмірі - 2 422грн.83коп. та 3 % річних у розмірі - 1 564грн. 77коп.

20.05.2021р. представник позивача збільшила позовні вимоги та просила стягнути заборгованість за період з грудня 2020р. по квітень 2021р., а саме у розмірі 44 650грн.15коп., суми інфляційного збільшення суми боргу та 3 відсотків річних залишила без змін (а.с. № 63-64).

Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми ст.ст. 526, 625 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», представник позивача просила стягнути з ОСОБА_1 - 47 582грн.71коп., з яких заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат за період з квітня 2018р. по листопад 2020р. у розмірі - 43 595грн.11коп., інфляційні втрати у розмірі - 2 422грн.83коп. та три відсотки річних у розмірі - 1 564грн. 77коп.

06.07.2021р. представник позивача надала суду заяву, в якій зменшила розмір позовних вимог до суми інфляційних втрат у розмірі - 2 422грн.83коп. та трьох відсотків річних у розмірі - 1 564грн. 77коп., оскільки основна частина боргу по оплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат відповідачкою після пред`явлення позову була сплачена, про що долучила довідку. Також представник просила стягнути на користь позивача з відповідачки понесені судові витрати по сплаті судового збору. В цій заяві адвокат Тертишна К.О. також просила розгляд справи здійснювати за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, заперечувала проти заочного розгляду справи, оскільки відповідачка до дня судового засідання сплати основний борг, отже обізнана про наявність справи в суді (а.с. № 74).

Відповідачка ОСОБА_1 в судові засідання, які були призначені на 20.05.2021р. та 06.07.2021р., двічі поспіль не з`явилася, про дату та час слухання справи повідомлялася належним чином, а саме за адресою наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 58). Конверт з судовою повісткою, який був направлений відповідачці в судове засіданні на 20.05.2021р., був повернутий за зворотньою адресою з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. № 62). Судова повістка на 06.07.2021р. (разом з копією уточненої позовної заяви в редакції від 20.05.2021р.) відповідачкою отримана поштою особисто 05.06.2021р. (а.с. № 69, 73).

Крім того, про дату судового засідання 06.07.2021р. відповідачка повідомлялася шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України» (а.с. № 72).

З урахуванням положень ч. 8, ч.10 ст. 128 ЦПК України відповідачка вважається такою, що належним чином повідомлена про дату та час слухання справи.

Про причини своєї неявки ОСОБА_1 суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звернулася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову.

Таким чином, враховуючи заяву представника позивача про розгляд справи за її відсутністю, неявку відповідачки, суд вважає за можливе на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України ухвалити у справі рішення суду в судовому засіданні за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Підстав для ухвалення в справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (представник позивача заперечувала проти заочного розгляду, оскільки відповідачка обізнана про наявність справи в суді, бо до дня судового засідання сплати основний борг).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги в редакції від 06.07.2021р. (у бік зменшення) підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що ЖБК № 185 «Союз» зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 22.05.1973р., є юридичною особою, діє на підставі Статуту, затвердженого установчими зборами ОСББ 21.10.2016р. (а.с. № 11, 12-13,16-20).

Пунктом 6.1.1. розділу 6 Статуту ЖБК № 185 «Союз» передбачено, що джерелами фінансування ЖБК є, поряд з іншим, обов`язкові платежі членів ЖБК, а розділом 7 Статуту визначено кошторис ЖБК (а.с. № 16-20).

Обов`язок члена ЖБК сплачувати своєчасно та в повному обсязі платежі, затверджені кошторисом на загальних зборах визначено п.п. 10.2.7. п. 10.2 розділу 10 Статуту ЖБК № 185 «Союз».

Загальними зборами ЖБК № 185 «Союз» від 24.12.2016р., 08.02.2018р., 22.01.2019р., 26.12.2019р. затверджувалися тарифи оплат комунальних послуг мешканцями будинку, що відповідали дійсним витратам кооперативу в певні роки (а.с. № 26зв, 27, 27зв, 28).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 на праві приватної власності належить кв. АДРЕСА_1 (а.с. № 22зв,23).

Позивач посилається на те, що з квітня 2018р. відповідачці нараховувались належні до сплати суми по оплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат, між тим, в порушення вимог діючого законодавства, Статуту ЖБК № 185 «Союз», рішень статутних органів, відповідачка, фактично споживаючи послуги, не сплачувала належні послуги та витрати, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за період з квітня 2018р. по квітень 2021р. у розмірі - 44 650грн.15коп., що підтверджується зведеною відомістю про наявність заборгованості по кв. АДРЕСА_1 (а.с. № 25зв., 65).

10.05.2019р. відповідачці було вручено листа про наявність заборгованості за певний період (а.с. № 26зв.), також направлено офіційне попередження (а.с. № 66,67), надіслано уточнену редакцію позовних вимог (а.с. № 73), основний борг по оплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат було сплачено (а.с. № 76).

Відповідно до вимог ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і спору - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст.4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992р. обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг.

Відповідачка отримувала та споживала комунальні послуги з утримання будинку й прибудинкової території та опалення, водопостачання, водовідведення, а тому між сторонами виникли договірні правовідносини, а відповідно виникли права та обов`язки у сфері житлово-комунальних послуг в порядку ст.11 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до наведених норм чинного законодавства ОСОБА_1 , яка є власницею квартири в будинку, в якому створено ЖБК, та яка отримувала та споживала комунальні послуги з утримання будинку й прибудинкової території та опалення, водопостачання, водовідведення, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, які були затверджені рішеннями загальних зборів, а житлово-будівельний кооператив наділено правом у разі нездійснення нею таких дій звернутися до суду про стягнення нарахованих платежів по цим витратам.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16.12.2015р. у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Незважаючи на сплату відповідачкою основної суми боргу, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі - 2 422грн.83коп. та три відсотки річних у розмірі - 1 564грн. 77коп., розрахунок яких надано позивачем та перевірено судом (розмір інфляційних втрат та трьох відсотків річних позивачем після 20.05.2021р. не змінювався (а.с. № 17, 17зв.).

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в редакції від 06.07.2021р. (тільки в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних) обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що основний борг по оплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат ОСОБА_1 сплачено лише після подачі позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору у розмірі 2 270 грн. (а.с. № 2,3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 322, 525, 526, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992р., правовим висновком Верховного Суду України у постанові від 16.12.2015р. у справі № 6-2023цс15, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 128-131, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч. 2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Житлово-будівельного кооперативу № 185 «Союз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг та експлуатаційних витрат, інфляційних втрат, трьох відсотків річних - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу № 185 «Союз» інфляційні втрати у розмірі - 2 422грн.83коп. та три відсотки річних у розмірі - 1 564грн. 77коп., а разом 3 987грн.60 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу № 185 «Союз» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.