Провадження № 2/756/1977/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Мушкетик І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у травні 2020 року звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та просив стягнути на свою користь з відповідача 26 876,62 грн в якості відшкодування завданих матеріальних збитків, 16 500,00 грн в якості відшкодування витрат за оплату автотоварознавчих досліджень та участі експерта в судовому засіданні, 20 000,00 грн в якості відшкодування завданої моральної шкоди, а також судові витрати.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.05.2017 на перехресті пр. Степана Бандери та пр. Оболонського у м. Києві відбулася ДТП за участю автотранспортних засобів під керуванням позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 , в якій з вини останнього було пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 .

У результаті своїх винних протиправних дій відповідач пошкодив майно позивача на суму 26 876,62 грн.

Крім того позивач вважає, що відшкодуванню на його користь підлягають також витрати на оплату проведених експертних досліджень на суму 16 500,00 грн, які той вимушений був здійснювати як доводи своєї невинуватості.

Також на думку позивача, протиправними діями відповідача було заподіяно йому моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобіля та оцінює у розмірі 20 000,00 грн.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні просили у задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що ДТП відбулася з вини позивача, а не ОСОБА_2 , окрім того цивільно-правова відповідальність станом на день ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «УСГ», а відтак у нього відсутній обов`язок по сплаті страхового відшкодування на користь позивача.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року № 756/7260/17 на перехресті пр. Степана Бандери та пр. Оболонського у м. Києві 12.05.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автотранспортних засобів «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП наведені автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року № 756/7260/17 справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях порушень вимог п. 2.3б, 16.3, 16.4 ПДР України. Вина іншого учасника ДТП ОСОБА_2 цією постановою також не встановлена.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 липня 2019 року постанову Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2018 року № 756/7260/17 залишено без змін.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем надано Висновок експерта «ЦСД ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» № 591 від 25.04.2019 за результатами проведення комплексної автотехнічної та транспортно-трасологічної судової експертизи за копіями адміністративних матеріалів № 756/7260/17, відповідно до якого у діях водія автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 і 12.3, які з технічної точки зору перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з даною пригодою. Невідповідності вимогам п. 16.11 і 12.3 Правил дорожнього руху України водій автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 допустив своїми односторонніми діями, на які не впливали інші учасники дорожнього руху, в тому числі і водій автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 .

Експерт «ЦСД ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» також дійшов висновку, що оскільки водій автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , коли виникла небезпека для руху, зупинив керований ним автомобіль і зіткнення автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , з автомобілем «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , відбулось, коли останній перебував в нерухомому стані, то у діях водія автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору перебували у причинно-наслідковому зв`язку з даною пригодою.

Згідно висновку «ЦСД ЕКСПЕРТТРАНССЕРВІС» № 3/20 від 26.02.2020 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, вартість матеріального збитку автомобіля «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження в ДТП 12.05.2017 станом на дату проведення дослідження становить 26 876,62 грн.

Однак на підставу своїх заперечень відповідачем надано висновок експертного дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобілів Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , та «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , що складений судовим експертом ТОВ «Українська експертна компанія» № 25 від 11.03.2021, відповідно до якого в заданій дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 повинен був діяти згідно вимог п. 16.3 та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повинен був керуватися вимогами пункту 10.1 ПДР України. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , вбачати невідповідності вимогам п. 16.3, та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, не має підстав технічного характеру. В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.1 ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Натомість висновки № 591 від 25.04.2019 та № 25 від 11.03.2021, на які посилаються сторони по справі як на доказ, прямо суперечать один одному, не містять відомостей про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а відтак не встановлюють винуватість у ДТП 12.05.2017 ні позивача, ні відповідача. Інші докази, які б підтверджували вину відповідача у пошкодженні автомобіля позивача «Subaru», д.н.з. НОМЕР_1 , у матеріалах справи відсутні. Клопотань про призначення судової автотехнічної чи транспортно-трасологічної експертизи для встановлення винної особи у ДТП 12.05.2017 сторонами по справі не заявлено.

Окрім того у судовому засіданні з пояснень сторін було встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Honda», д.н.з. НОМЕР_2 , була забезпечена за полісом № АІ9646335 в ПрАТ «СК «УСГ». Зазначене також підтверджується витягом з централізованої бази МТСБУ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Постановою від 04 липня 2018 року, справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18, Верховний суд зазначив:

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги ті обставини, що вина ОСОБА_2 у ДТП не є доведеною належними та допустимими доказами, його цивільно-майнова відповідальність застрахована, враховуючи, що позовних вимог до страховика позивачем не заявлено, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та ст. 993, 1166, 1191, 1194 ЦК України; ст. 3, 22, 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; ст. 27 Закону України «Про страхування»; керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційному суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05 липня 2021 року.

Суддя: І.В. Белоконна