30.06.2021 182/2033/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 червня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження батьківства, -

ВСТАНОВИВ

04.08.2020 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області від Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про оскарження батьківства.

Позов обґрунтований тим, що позивач з 25.06.2002 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В січні відповідач звернулась до Нікопольського міськрайонного суду із заявою про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі у сторін народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 10.01.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь зазначених вище дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Зазначене судове рішення позивач не оскаржив, так як не мав ніяких доказів того, що він не є батьком дитини ОСОБА_5 . В розмові з відповідачем, відповідач зазначила, що ОСОБА_1 не є батьком дитини, але буде сплачувати аліменти. Позивач вважає, що не є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , крім того з відповідачем мешкав фактично до 10.03.2016 року, тоді ОСОБА_2 зібрала усі речі і разом з дітьми виїхала у невідомому напрямку. Телефонною розмовою остання повідомила позивача, що покинула його та фактично мешкає в с.Шолохове Нікопольського району, Дніпропетровської області. У липні 2016 року позивач дізнався, що відповідач вагітна, коли шлюбні відносини були припинені ще у 2015 році. Таким чином позивач вважає, що він не є батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з чим ОСОБА_1 просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису №276 від 27.12.2016 року Орджонікідзевського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.06.2020 року, цивільну справу №182/2033/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження батьківства було передано за підсудністю до Добропільського міськрайонного суду Донецької області.

05.08.2020 року вказану цивільну справу, за ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області Кошлі А.О. , було прийнято до свого провадження та відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.10.2020 року провадження по справі було зупинено, у зв`язку з призначенням генетичної експертизи, проведення якої було доручено експертам Комунального закладу «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи».

Відповідно до розпорядження Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.12.2020 року № 625, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ (підстава: відрядження судді Кошлі А.О. до іншого суду), відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №182/2033/20, за підсумками якого головуючим суддею по справі призначено Левченка А.М.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 23.12.2020 року провадження по справі поновлено та призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

Відповідно до ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 04.02.2021 року справа була призначена до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, але в матеріалах справи маються заяви, про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом судової повістки за адресою фактичного місця проживання відповідача, які повернулися до суду з розпискою в одержанні. Відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 25.06.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №83 (а.с.7).

У позові ОСОБА_1 зазначає, що в січні 2020 року гр. ОСОБА_2 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду із заявою про розірвання шлюбу, що знаходить своє підтвердження у клопотанні відповідача, яке надійшло до суду 06.10.2020 року, відповідно до якого вбачається, що 10.03.2020 року судом було виготовлено рішення про розірвання шлюбу (а.с.56).

За період перебування сторін у шлюбі гр. ОСОБА_2 народила трьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до копій свідоцтв про народження (а.с.8-10), батьками дітей зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто сторони по справі.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.01.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стягнуто аліменти в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину певного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач має сумніви щодо свого батьківства у відношенні малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки з 2015 року шлюбні відносини з відповідачкою були припинені, а 10.03.2016 року, остання зібрала речі та поїхала від позивача, фактично проживає в с.Шолохове Нікопольського району Дніпропетровської області, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1218-, №1218- від 26.03.2019 року (а.с.11, 13), а також особистим підписом в отриманні судових повісток за вказаною адресою та надісланням клопотань, які надходили за адреси відправника ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 (а.с.55-58).

06.10.2020 року на адресу суду надійшла заява від відповідача, відповідно до якої вона не може буди присутньою у судовому засіданні та не зможе відстоювати свою позицію про відмову в проведенні експертизи, у зв`язку з тим, що їй немає з ким залишити своїх малолітніх дітей, так як відстань до міста Добропілля складає близько 500 км., просила об`єктивно розглянути заяву (а.с.55).

Того ж дня на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання, в якому остання зазначала, що мешкала у шлюбі з позивачем з 25.06.2002 року по 10.03.2020 року, в якому у сторін народилось троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 10.03.2016 року вона разом з дітьми поїхала жити в Дніпропетровську область, де мешкає і на даний час. Зазначила, що позивач своїми діями бажає уникнути відповідальності по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 . Вважає, що проведення експертизи є зайвою потребою, оскільки це призведе до значних витрат. Також зазначила, що у період карантину не бажає піддавати небезпеці малолітню дитину, які відвідують школу та ліцей. Крім того просила звільнити її від сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. у зв`язку з поганим матеріальним станом та покласти витрати на позивача (а.с.53, 57).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07.10.2020 року по справі було призначено генетичну експертизу, проведення якої було доручено експертам Комунального закладу «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи» (а.с.63).

На підставі вказаної ухвали суду, начальником КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» неодноразово викликались сторони цивільної справи (на 16.11.2020 року та на 14.12.2020 року) для явки останніх у відділення судово-медичної генетики для відібрання зразків на проведення молекулярної експертизи.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судової молекулярно-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, §34 від 07 травня 2009 року).

Позивач для доведення факту того, що він не є батьком ОСОБА_5 заявив клопотання суду про призначення судової генетичної експертизи, яка була призначена ухвалою суду від 07.10.2020 року (а.с.60, 63).

Ухвала про проведення експертизи була надіслана до експертної установи. Було призначено декілька дат для проведення експертизи, а саме на 16.11.2020 року та на 14.12.2020 року (а.с.68, 75), про які сторони були повідомлені, про що в матеріалах справи маються відповідні поштові повідомлення (а.с.71-74, 78, 79, 94), але жодного разу гр. ОСОБА_2 з дитиною не з`явилась до експертної установи (а.с.82). Фактично відповідач не забезпечила явку дитини для відібрання біологічних зразків.

Відповідач у своєму клопотанні від 06.10.2020 року зазначала, що вважає проведення експертизи є зайвою потребою, оскільки це призведе до значних витрат, проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дитина не могла бути доставлена для відібрання біологічних зразків.

Суд забезпечив відповідачу можливість доставити дитину на експертизу, про що повідомляв відповідача двічі, але ухвала суду повернулась до суду без виконання у зв`язку з неявкою відповідачки для відібрання біологічних зразків 16.11.2020 року та 14.12.2020 року.

Відповідно до статті 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

В матеріалах справи відсутні докази того, що у відповідача ОСОБА_2 були непереборні причини, з яких вона не могла забезпечити явку дитини ОСОБА_5 для відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, а тому суд приходить до висновку, що відповідач ухилилася від участі в експертизі.

Нез`явлення відповідача разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 24 лютого 2021 року у справі № 140/2055/18.

Оцінивши наявні у справі докази, перелічені вище, а також те, що відповідач ухилилася від участі в експертизі, не забезпечила явку малолітньої дитини для відібрання біологічних зразків, суд з урахуванням вимог ст.109 СК України приходить до висновку, що батьківство позивача не доведено, а тому вбачає підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Пунктами 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Судам слід ураховувати, що відповідно до ст.136 СК України, оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст.138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство. Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011р. за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Суд вважає, що достатніми підставами для внесення змін до актового запису цивільного стану в розумінні ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є наявність рішення суду про виключення запису про батька з актового запису про народження.

Щодо посилання відповідача про далеку відстань для явки до суду та до експертної установи, суд відноситься критично, оскільки ОСОБА_2 фактично отримувала судові повістки, знала про розгляд судом даної справи, клопотань про призначення відеоконференції із найближчим до неї судом, для участі в судовому засіданні не заявляла. Крім того, судом була призначена експертиза в експертній установі, яка є найближчою до місця проживання відповідача у Дніпропетровській області. Будь-яких інших клопотань відповідач суду також не заявляла.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 2, 3 ст.77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки відповідач ухилилася від явки разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи, суд надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову.

При подачі позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн., а тому зазначені витрати згідно вимог ст.142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі, при цьому суд не бере до уваги клопотання відповідача про звільнення її від сплати судового збору на підставі поганого матеріального забезпечення, оскільки до суду не надано жодного документу, який може слугувати доказом поганого матеріального забезпечення відповідача.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст.ст.12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.126, 134, 136 СК України, -

ВИРІШИВ

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оскарження батьківства - задовольнити.

Виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з актового запису №276 від 27 грудня 2016 року Орджонікідзевського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 та користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду, або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Копію рішення направити сторонам.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 .

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Повний текст рішення складено 09 липня 2021 року.

Головуючий суддя А.М. Левченко

30.06.2021