08.07.2021
Справа № 2-769/2013
Провадження № 6/720/30/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Скриндіца С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, посилаючись на те, що 05 вересня 2013 року Новоселицьким районним судом було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором. 04 серпня 2020 року ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» уклали договір про відступлення прав вимоги. В подальшому між ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ТзОВ «Фінанс Проперті Груп», ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТзОВ «ФК Форт» також були укладені договори про відступлення прав вимоги відповідно до останнього з яких, ТзОВ «ФК Форт» набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за вказаним судовим рішенням до ОСОБА_1 . Окрім того, 25 вересня 2014 року на підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який був втраченим ПАТ КБ «Надра» під час проведення процедури ліквідації. За вказаних обставин, просив замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення суду та видати дублікат виконавчого листа, поновивши строк для його пред`явлення до виконання.

В судове засідання представник заявника не з`явився, однак надав суду клопотання, в якому заяву підтримав та просив провести розгляд справи у його відсутності.

Боржник ОСОБА_1 та представник первісного стягувача ПАТ КБ «Надра», будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилися без поважних для суду причин, що відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даної заяви.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 вересня 2013 року Новоселицьким районним судом було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором № 560822 від 26 березня 2007 року., у зв`язку із чим стягувачу видано виконавчий лист від 25 вересня 2014 року, який був втраченим ПАТ КБ «Надра» під час проведення процедури ліквідації. Даних про відкриття виконавчого провадження у матеріалах справи не має.

04 серпня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення права вимоги № GL48N718070_А_3.

20 серпня 2020 року між ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» було укладено договір про відступлення права вимоги № GL48N718070_А102.

26 серпня 2020 року між ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» було укладено договір про відступлення права вимоги, який зареєстровано в реєстрі за № 286.

На підставі вищевказаних договорів про відступлення права вимоги, кожне з перелічених товариств на деякий час набувало статусу нового кредитора та отримувало право вимоги до ОСОБА_1 ..

Натомість, право вимоги до ОСОБА_1 на підставі укладеного 29 грудня 2020 року між ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТзОВ «ФК Форт» договору про відступлення права вимоги, який зареєстровано в реєстрі за № 717, в кінцевому результаті перейшло до нового кредитора - ТзОВ «ФК Форт».

З наявної в матеріалах справи копії акту про втрату виконавчих листів від 04 серпня 2020 року виданого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» та скріпленого печаткою ПАТ КБ «Надра» вбачається, що всі документи по претензійно-позовній роботі та стягненню заборгованості через органи виконавчої служби по боржникам за відступленими кредитними договорами, які були наявні в ПАТ КБ «Надра», передано ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» при укладенні договору про відступлення прав вимоги.

В той же час, у вказаному акті ПАТ КБ «Надра» надало перелік виконавчих документів, які були втрачені під час проведення процедури ліквідації ПАТ КБ «Надра», до числа яких входять виконавчі документи щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 560822 від 26 березня 2007 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виконавчий лист у вказаній справі фактично був втрачений.

Вирішуючи дану заяву, суд виходить з того, що повне виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, про що звертає увагу Конституційний Суд України (абзац другий п. 3 мотивувальної частини рішення КС України № 11-рп/2012 від 25 квітня 2012 року).

Право на отримання кінцевого результату є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина судового розгляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом п. 17.4 Перехідних Положень ЦПК України (що діє з 15 грудня 2017 року), у разі втрати виконавчого документа суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це, до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17), від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шостастатті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України;). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону (чинного на час видачі виконавчого листа), строк пред`явлення виконавчих документів - виконавчих листів до виконання становить три роки.

Згідно ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналогічне вбачається з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу, а підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.

Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Одночасно, суд вважає поважними причини пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання за межами строку зазначеного у виконавчому листі з підстав вказаних у заяві, а саме ліквідацією та припиненням основної діяльності ПАТ КБ «Надра», що співпало із втратою виконавчого листа.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема й виконавчі листи, що видаються судами.

За змістом ст. 15 Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом. У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

У контексті наведених положень Закону слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд виходить з того, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватися не лише у відкритому виконавчому провадженні, оскільки процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям право попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 20 листопада 2013 року по справі № 6-122 цс13.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2013 року по даний час не виконано, суд вважає за необхідне заяву стягувача задовольнити, видати дублікат виконавчого листа, оскільки його оригінал втрачено; поновити строк його пред`явлення до виконання, а також оскільки права та обов`язки ПАТ КБ «Надра», ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», ТзОВ «Фінанс Проперті Груп» та ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» на підставі укладених між ними договорів про відступлення прав вимоги в кінцевому результаті перейшли до ТзОВ «ФК Форт», замінити стягувача у виконавчому провадженні щодо примусового виконання рішення суду від 05 вересня 2013 року.

На підставі викладеного, суд керуючись ст.ст. 1, 5, 12, 15, 26 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 433, 442, п. 17.4 Перехідних Положень ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа № 2-769/2013 від 05 вересня 2013 року, який видано 25 вересня 2014 року, у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» суми кредитної заборгованості за кредитним договором № 560822 від 26 березня 2007 року в розмірі 36447 (тридцять шість тисяч чотириста сорок сім) гривень 93 копійки, а також судових витрат по справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 364 (триста шістдесят чотири) гривні 48 копійок.

Замінити сторону у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа за рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 05 вересня 2013 року по справі № 2-769/2013 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, а саме стягувача на товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт».

Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-769/2013 від 05 вересня 2013 року, виданого 25 вересня 2014 року, у цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Чернівецького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ляху Г.О.