Справа № 161/5171/21
Провадження № 2/161/2108/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі : головуючого судді - Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання - Фурман Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

19.03.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , 1974 року народження. 29.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Москвича Віталія Степановича із заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_2 . Вказує, що нотаріусом було постановлено відмовити у вчинені нотаріальної дії та видачі свідоцтва про на спадщину за законом у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надала йому будь-яких документів, що підтверджують ступінь споріднення зі спадкодавцем, а також документів, що підтверджують факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. На даний момент оформити належним чином документи на спадщину, а саме на земельну ділянку площею 2.80 га., що знаходиться на території Боратинської сільської ради в позасудовому порядку не виявляється можливим. Зазначає, що факт її спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 в період з 2013 року до дня смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області № 182 від 24.02.2021 року. Інших спадкоємців у ОСОБА_2 немає. Враховуючи наведене, просить суд встановити факт її постійного спільного проживання зОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2013 року та до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ № 124276 в порядку спадкування за законом.

Представник позивача до початку судового засідання подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представником відповідача до початку судового засідання також було подано до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати без його участі, позовну заяву визнає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 08.04.2019 року виконавчим комітетом Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с. 3).

Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2, 800 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Промінської сільської ради. Право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії РЗ № 124276 від 30.07.2003 р. (а.с.6).

29.07.2020 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Москвича Віталія Степановича із заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Москвича Віталія Степановича від 31.07.2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку було відмовлено, оскільки відсутні документи, що підтверджують ступінь споріднення зі спадкодавцем, а також те, що факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини не підтверджений належним чином (а.с.7).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку, визначеним цивільним процесуальним законодавством.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Як зазначив Верховний Суд в своїй постанові від 21.03.2019 року у справі № 461/4689/15-ц, для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

В п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із довідки № 182 від 24.02.2021 року виданої старостою Боратинської сільської ради В.Я. Косарук, вбачається, що ОСОБА_1 з 2013 р. по 2019 р. (до дня смерті 05.042019 р). дійсно доглядала і лікувала гр. ОСОБА_2 . Проживали і вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 . Про дану обставину свідчать свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.9).

Оскільки, встановлення факту проживання однією сім`єю породжує для ОСОБА_1 юридичні наслідки, а саме: можливість реалізувати своє право для отримання спадщини після смерті померлого ОСОБА_2 та встановити даний факт іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, тому суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог про встановлення факту постійного спільного проживання.

Судом також встановлено, що єдиною спадкоємицею по його смерті, у відповідності до ст. 1264 ЦК України є ОСОБА_1 з якою він проживав однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відтак, ОСОБА_1 , яка проживала з ОСОБА_2 на момент смерті, є спадкоємицею після смерті останнього на земельну ділянку площею 2, 800 га, для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Промінської сільської ради.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 до Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно є обгрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 15, 16, 1264, 1268 ЦК України, та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 27, 77-81, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Боратинської сільської ради Луцького району Волинської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2013 року та до часу відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії РЗ № 124276 від 30.07.2003 року в порядку спадкування за законом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 13 липня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук