ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року

м. Харків

Справа № 953/17053/20

Провадження № 22-ц/818/3370/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

Суддів Бурлака І.В., Котелевець А.В.

Учасники справи :

Позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал»,

Відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківводоканал» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року, у складі судді Колесник С.А.,

у справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та з централізованого водопостачання,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2020 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначив, що відповідачі по справі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем, шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1 . У підсумку за боржниками утворилась заборгованість в сумі 12314,96 грн., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2017 року по 31.08.2020 року у розмірі 1276 грн 24 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2014 року по 31.08.2020 року у розмірі 11038 грн. 72 коп.

20.06.2018 між ОСОБА_3 та КП «Харківводоканал» укладено Договір про погашеня заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розстрочку на 12 місяців (в період з 20.06.2018 по 19.06.2019).

При цьому, у п.1.2 Договору зазначено, що оплата поточних платежів за послуги централізованого водопостачання та водовідведення здійснюється незалежно від погашення заборгованості, яка утворилась.

За період з 20.06.2018 по 19.06.2019 ОСОБА_3 були здійснені оплати у сумі 6364,36 грн. При цьому, окрім заборгованості за Договором, ОСОБА_3 за вказаний період повинна була сплатити поточні нарахування у сумі 556,36 грн.

На момент подання позову відповідачі не здійснили жодних заходів до повного погашення заборгованості.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість з оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням відповідно до ст. 625 ЦК України індексу інфляції в сумі 789,91 грн та трьох процентів річних в сумі 413,78 грн, а всього: 13518,65 грн, а також покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року позов Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2017 по 31.08.2020 в розмірі 384 гривні 06 копійок. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2017 по 31.08.2020 в розмірі 6071 гривня 44 копійки. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» інфляційні витрати за період з 01.11.2017 по 31.08.2020 в розмірі 789 (сімсот вісімдесят дев`ять) гривень 91 копійка та 3% річних від простроченої суми в розмірі 413 (чотириста тринадцять) гривень 78 копійок. Вирішено питання щодо судових витрат. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі представник КП «Харківводоканал», посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з водовідведення за період з 01.10.2014 по 30.09.2017 рік та ухвалити в цій частині нове, про задоволення вимог. Вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не взято до уваги підписане відповідачем ОСОБА_5 гарантійне зобов`язання від 13.11.2015 року та 20.06.2018 року. Твердження суду про помилковість реквізитів не узгоджується із законодавством оскільки вимог щодо реквізитів боргового зобов`язання письмово визнаного боржником законодавством не передбачено.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення

Відповідно до ч. 1 ст.368ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.369ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є споживачами послуг з централізованого водопостачання і водовідведення шляхом відкриття абонентського особового рахунку № НОМЕР_1

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області, відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 :

Відповідно до зведеної картки абонента В + К (окремо) за відповідачами існує заборгованість в сумі 12314,96 грн., а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2017 року по 31.08.2020 року у розмірі 1276 грн 24 коп., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2014 року по 31.08.2020 року у розмірі 11038 грн. 72 коп. індексу інфляції в сумі 789,91 грн та трьох процентів річних в сумі 413,78 грн, а всього: 13518,65 грн.

Вказана сума боргу до теперішнього часу не сплачена.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ляпін Д.Б. просить застосувати строки позовної давності.

До позовної заяви позивачем додано Гарантійне зобов`язання від 20.06.2018 року з якого вбачається, що ОСОБА_3 зобов`язується погасити заборгованість яка утворилась з 2012 по 2018 роки у сумі 11688,82 грн.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних.

Згідно п.5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Вимогами статті 541ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

При цьому правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржники, які прострочили виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Разом з тим, представник відповідача наполягав на застосуванні строків позовної давності до спірних правовідносин, тому колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції , що вимоги про стягнення заборгованості з оплати наданих послуг, що знаходяться поза межами позовної давності, не можуть бути задоволені.

Згідно зі статтею 256ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Висновок суду першої інстанції про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в межах позовної давності за період з листопада 2017 року по серпень 2020 року у розмірі 7659,19 коп., відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Посилання в апеляційній скарзі на підписання ОСОБА_6 гарантійного зобов`язання, а тому було переривання строку позовної давності судова колегія відхиляє. Оскільки відповідачка заперечує його підписання, наголошує на наявності помилок в анкетних даних. Клопотань про призначення експертного дослідження сторонами не заявлялось. А також, а ні суду першої а ні суду апеляційної інстанції не надано оригіналу зазначеного Гарантійного зобов`язання. Копія яка міститься в матеріалах справи не посвідчена належним чином.

Інших доказів на підтвердження визнання боргу ОСОБА_6 суду не надано.

Згідно ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.М.Хорошевський

Судді І.В.Бурлака

А.В.Котелевець

Повний текст постанови складено 23.06.2021