Справа № 308/8228/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді - Фазикош О.В., за участю секретаря - Химинець О.Я., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , представника відповідача та третьої особи без самостійних вимог - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м.Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні майном та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог - Постійно діючий Третейський суд при асоціації "Суб"єктів підприємницької діяльності Закарпатської області "Перспектива", Громадська організація "Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів ", ТзОВ "Юридична фірма МС" , ТзОВ "Галоч34", Благодійний фонд "Фонд допомоги Закарпаття військовим України" та ОСОБА_8 про усунення перешкод користування майном та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч. 6 ст. 268 ЦПК України 29.06.2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 07.07.2021 року.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , в якому просить зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 49,20 кв.м., яка є приватною власністю позивача, шляхом зобов`язання відповідача відремонтувати пошкодження будинку АДРЕСА_2 в цілому, та квартири позивача зокрема.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачу належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 49,20 кв.м.. Разом із позивачем у вказані квартирі проживає його громадянська дружина ОСОБА_9 , яка теж зареєстрована за вказаною адресою.

Позивач зазначає, що у даному будинку розташовано три квартири. Власником квартири АДРЕСА_3 , являється громадянка ОСОБА_4 , яка фактично мешкає за адресою АДРЕСА_4 . Починаючи із 2014 року громадянка ОСОБА_4 , разом із своїм чоловіком ОСОБА_3 , переслідуючи комерційні цілі, без відповідної проектної документації погодженої компетентними контролюючими органами, почала несанкціоновано перебудовувати квартиру АДРЕСА_3 під готель.

У позовній заяві вказано, що перевірками, за скаргами мешканців суміжних квартир, проведеними спеціалістами Департаменту міського господарства Ужгорода та архітектурно-будівельної інспекції встановлено, що відповідачка та її чоловік грубо порушили вимоги ст.23 Закону України «Про планування і забудову територій».

Крім того, ОСОБА_4 порушила умови, порядок переобладнання та перепланування житлових приміщень, які регламентовано п.1.4 Наказу Державного комітету №76 від 17.05.2005 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 за №927/1 1207.

Позивач зазначає, що відповідно до актів обстеження від 11.11.2014, 19.02.2015, 25.05.2015, 12.08.2015 будинку АДРЕСА_2 та прилеглої території, а також квартир встановлено, що на стінах будинку та між стелею і стінами по всіх квартирах наявні тріщини розміром 1.5x2 см.; в квартирі АДРЕСА_3 демонтовано несучу фасадну стіну, проведено перепланування горища, проводиться будівництво мансардного поверху над нею, на подвір`ї будинку знаходиться будівельне сміття. Поряд з цим, неправомірними діями відповідачки у будинку АДРЕСА_2 була пошкоджена електропроводка на горищі, яка може призвести до пожежної ситуації, що теж є небезпечним для проживання людей.

Позивач вважає, що враховуючи те, що будинок побудований із саману в 1912 році, всі ці порушення архітектурно-будівельного законодавства, вчинені відповідачкою, за висновками спеціалістів, призвели до порушення нормального функціонування будинку та прав мешканців інших суміжних квартир на безпечні умови їх проживання і може призвести до заподіяння шкоди їх здоров`ю і життю та майну. Не усунення перешкод у користуванні приватним житлом позивача та житлом мешканців суміжних квартир може призвести до трагічних наслідків.

У позовній заяві зазначено, що відповідачка своїми протиправними діями порушує його конституційне право на вільне користування приватною власністю, у добровільному порядку не бажає припинити свої протиправні дії.

Позивач стверджує, що єдиною можливістю відновити його порушене конституційне право на вільне користування своєю власністю та на безпечне життя і здоров`я, довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди є покладення на відповідачку обов`язку усунути перешкоди в користуванні майном та примушення її відремонтувати пошкоджений будинок АДРЕСА_2 в цілому, та зокрема квартиру АДРЕСА_5 , в якій мешкає його сім`я.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.08.2016 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.

25 жовтня 2016 року ОСОБА_4 було подано зустрічну позовну заву до ОСОБА_1 , треті особи, на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог: Постійно діючий Третейський суд при асоціації «Суб?єктів підприємницької діяльності Закарпатської області «Перспектива», Громадська організація «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма-МС» , Товариство з обмеженою відповідальністю «Галоч 34», Благодійний фонд «Фонд допомоги Закарпаття військовим України» про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення коштів.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 лютого 2017 року зустрічну позовну заяву, подану ОСОБА_4 залишено без руху.

09 березня 2017 року ОСОБА_4 було подано уточнення зустрічної позовної заяви.

ОСОБА_4 зустрічний позов обґрунтовує тим, що будь-яких будівельних робіт ОСОБА_4 не виконувала, до відповідальності не притягувалася. Квартира АДРЕСА_6 та сарай були передані ОСОБА_4 згідно постанови головного державного виконавця міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ від 02.09.2014 року в розібраному стані, пошкоджені, сарай містить ознаки підпалу. Квартира АДРЕСА_6 та сарай належать на правах приватної власності ОСОБА_4 в розмірі частки 1 згідно Договору купівлі-продажу № 4562 від 30.10.2013 року.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 вказує, що приміщення в квартирі АДРЕСА_6 орендувалися з 02.09.2014 року юридичними та фізичними особами, які виконували ремонт приміщення без зміни несучих конструкцій.

У зустрічній позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 проник 28.11.2016 року на горищне приміщення над квартирою АДРЕСА_6 звідки викрав 3 дошки про що ТОВ «Турбаза «Лумшори» зверталась до Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатської області із заявою. Вартість будівельних матеріалів ОСОБА_1 не відшкодував (загальна вартість 270 грн.). Вказує на можливу причетність ОСОБА_1 до підпалу житлової будівлі біля будинку. Зазначає, що ОСОБА_1 виготовив документи, на підставі яких квартира АДРЕСА_1 була приватизована у 2016 році, після чого ОСОБА_1 збудував самобуд перед квартирою АДРЕСА_6 на земельній ділянці спільного користування, де створив могильник для собак.

ОСОБА_4 зазначає про звернення до Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області із заявами про протиправні дії ОСОБА_1 , відкрите викрадення системи водопостачання квартири АДРЕСА_6 . Стверджує, що у дворі спільного користування ОСОБА_1 складує біля самобуда відходи будівельних матеріалів, що перешкоджає юридичним особам, які орендують квартиру, користуватися територією спільного користування. ОСОБА_1 та ОСОБА_7 здійснили самочинне будівництво біля будинку АДРЕСА_2 на земельній ділянці без дозволу зацікавлених осіб.

ОСОБА_4 вказує, що 09.12.2016 року ТОВ «Юридична фірма-МС» здійснювало роботи з утеплення горища над квартирою АДРЕСА_6 , однак ОСОБА_1 , перешкоджав ТОВ «Юридична фірма-МС» виконати роботи. 17.12.2016 року ОСОБА_1 розібрав частину несущої стіни квартири АДРЕСА_3 та скидав цеглу на електропроводку, систему водопостачання та утеплювач на середину стелі квартири АДРЕСА_6 , внаслідок чого була загроза життю людей. 12.06.2016 року ОСОБА_1 заблокував вихід з квартири АДРЕСА_3 після чого було виявлено зникнення будівельних матеріалів з даху квартири АДРЕСА_3 та земельної ділянки перед квартирою АДРЕСА_3 . 30.03.2016 року ОСОБА_1 відкрито забрав із застосуванням насильства належний ТОВ «Юридична фірма-МС» електронасос з колодязя перед квартирою АДРЕСА_6 . Позивач вказує, що 30.09.2020 року біля 16 години ОСОБА_1 облив ОСОБА_3 речовиною з запахом кислоти, після чого ОСОБА_3 лікувався більше 2 тижнів.

У зв`язку з наведеним вище ОСОБА_4 просить в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити, винести рішення, яким зобов?язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_4 в реалізації законних прав власника квартири АДРЕСА_6 , сараю, стягнути з ОСОБА_1 судові витрати, вартість системи водопостачання квартири АДРЕСА_6 та нанесені збитки.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 вересня 2017 року прийнято до розгляду уточнену зустрічну позовну заяву подану ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог Постійно діючий Третейський суд при асоціації «Суб?єктів підприємницької діяльності Закарпатської області «Перспектива», ГО «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів», ТзОВ «Юридична фірма-МС», ТзОВ «Галоч 34», Благодійний фонд «Фонд допомоги Закарпаття військовим України», ОСОБА_8 про усунення перешкод користування майном. Об?єднано в одне провадження первісний позов та зустрічний позов.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27.03.2018 року призначено судову оціночну-будівельну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду Е.С. Сочки №1139 від 22.10.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи №308/8228/16-ц, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_11 з посади судді Ужгородського міськрайонного суду згідно Наказу №160/02-06 від 29.05.2018 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 22.10.2018 року дана справа визначена для розгляду судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В..

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 травня 2019 року поновлено провадження у справі №308/8228/16-ц.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 березня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

У судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_12 підтримали позов з наведених у ньому підстав та просили його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечували, вказуючи на його необґрунтованість.

Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 проти задоволення первісного позову заперечив, зустрічний позов просив задовольнити.

Треті особи за первісним позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. На адресу суду ОСОБА_5 та ОСОБА_7 подали заяви, згідно яких позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні будинком підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Зазначили, що ОСОБА_3 розбирав стелю в квартирі АДРЕСА_3 , у зв`язку із тим, що планував будувати мансарду над квартирою АДРЕСА_3 . На горищі знаходиться біля двох тонн цегли. У чотирьох місцях була розібрана несуча стіна будинку.

Інші учасники справи у судове засідання не з?явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час судового розгляду судом встановлено, що будинок за адресою АДРЕСА_2 складається із трьох квартир.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка №196800350, квартира за адресою: АДРЕСА_7 , складова частина сарай «Д», належить на праві приватної власності ОСОБА_4

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка №196800124, квартира за адресою: АДРЕСА_8 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка №196800585, квартира за адресою: АДРЕСА_9 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У статті 382 ЦК України встановлено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною другою статті 383 ЦК України передбачено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 152 ЖК Української РСР встановлено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» у пункті 33 надав роз`яснення, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Відповідно до дослідженого судом акту обстеження будинку та прибудинкових територій за адресою: АДРЕСА_2 від 11.11.2014 року в ході обстеження були виявлені наступні факти та встановлені наступні порушення: 1) в будинку АДРЕСА_2 проводиться реконструкція квартири АДРЕСА_3 , будинок побудований з саману в 1912 році; 2) на несучих стінах наявні тріщини розміром 1,5-2 см по всіх квартирах будинку, а також між стінами та стелею; 3) в квартирі АДРЕСА_3 демонтовано несучу фасадну стіну, проведено перепланування горища, проводиться будівництво мансардного приміщення над квартирою АДРЕСА_6 ; 4) в дворі будинку лежать залишки ремонтованої стіни з саману.

Згідно акта обстеження аварійного будинку за адресою: АДРЕСА_2 від 19.02.2015 року вказується, що зі слів мешканців гр. ОСОБА_3 проводить самовільну реконструкцію кв. АДРЕСА_3 при цьому пошкодження об`єкта, що призвело до порушення його нормального функціонування та може становити небезпеку здоров?ю та майнову шкоду мешканцям будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до Акту обстеження будинку АДРЕСА_2 від 25.05.2015 року в ході обстеження встановлено, що технічний стан будинку незадовільний. Внаслідок довготривалої експлуатації прийшла в непридатність зовнішня та внутрішня штукатурка, дерев?яні підлоги, віконні та дверні блоки. Дерев?яне горищне перекриття має значні прогини. Потребують ремонту дерев?яні конструкції покрівлі та покрівля в цілому. Квартиронаймачем квартири АДРЕСА_3 ( ОСОБА_3 ) на час обстеження було частково розібране горищне перекриття (розібрана засипка та дощатий настил) над квартирою АДРЕСА_3 та частково над квартирою АДРЕСА_5 . При обстеженні квартири АДРЕСА_5 , яка межує з квартирою АДРЕСА_3 на спільній несучій стінці виявлені тріщини, які з слів квартиронаймача квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_13 виникли після проведення робіт на горищі.

Згідно п.5, п.6. Акту обстеження технічного стану житлового будинку по АДРЕСА_2 від 12 серпня 2015 року проведення гр.. ОСОБА_3 самовільних робіт на горищі призвело до того, що у квартирі АДРЕСА_5 , в якій проживає сім?я ОСОБА_13 осипається стеля, на стіні наявні значні тріщини та пошкодження. За твердженням присутніх мешканців власниця квартири гр. ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_3 було проведено без дозвільних документів реконструкцію однокімнатної квартири в трьохкімнатну квартиру.

Актом від 14.09.2016 року, який був складений при обстеженні будинку АДРЕСА_2 , було встановлено, зокрема: над квартирою АДРЕСА_3 розташований вхід на горище, яке має знаходитись в спільному користуванні всіх мешканців будинку; виявлено, що частина горищної стіни демонтована, цегла складована на дерев?яному перекритті (з слів мешканців будинку, ці роботи проведені за ініціативи ОСОБА_3 ); на стелі квартири №№2-3 є тріщини, сліди протікання з даху, відшарування штукатурки

З акту обстеження будинку АДРЕСА_2 вбачається, що вказаний багатоквартирний житловий будинок віднесено до будинків і споруд, що підлягають знесенню. При виході комісією на місце було з`ясовано, що над квартирою АДРЕСА_3 розташовано вхід на горище, яке знаходиться у спільному користуванні всіх мешканців будинку. При обстеженні горища було з`ясовано, що частина горищної стіни товщиною 380 мм демонтована, а цегла від демонтажу складована на дерев?яному перекритті. Зі слів мешканців будинку демонтаж горищної стіни виконав гр. ОСОБА_3 .. При обстеженні квартири АДРЕСА_5 з?ясовано, що від перевантаження перекриття на стелях квартири з?явилися тріщини. На стелі видно численні протікання від даху та відшарування штукатурки. Додатково зазначено, що оскільки комунальний багатоквартирний житловий будинок входить до переліку будинків, які підлягають знесенню, будівельні роботи по реконструкції або новому будівництву проводити забороняється.

Листом Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Закарпатській області від 12 березня 2015 року №21/01-130 було встановлено пошкодження електричних мереж в місцях загального користування (горищі).

Листом Управлінням містобудування та архітектури Ужгородської міської ради від 06.09.2016 року було повідомлено, що гр. ОСОБА_3 з заявою про надання дозволу на реконструкцію квартири АДРЕСА_6 протягом 2005-2016 років в Управління не звертався.

Згідно Акту складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, проведеного з 21.07.2017 року по 03.08.2017 року, щодо перевірки дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті реконструкції квартири в АДРЕСА_7 було виявлено, що будівельні роботи по реконструкції кв. АДРЕСА_6 проведено із втручанням в несучі конструкції будівлі, а саме: влаштовано дверний проріз в несучій стіні, замість віконних прорізів влаштовано дверні, будівельні роботи виконано без дозвільного документа про початок на виконання будівельних робіт.

У вказаному акті містяться заперечення, в яких зазначена, що акт мотивовано надуманими фактами, перевірка проведена всупереч положенням про порядок проведення перевірки. Ремонт в 2013 році проводило ТОВ «Селменці» згідно договору з ОСОБА_14 .. В скарзі ОСОБА_1 оскаржував будівництво мансарди, а не інші будівельні роботи.

Постановою Відділу державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Ужгородської міської ради №57 від 17.08.2017 року справу про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності складену стосовно ОСОБА_4 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП. Згідно постанови встановлено, що реконструкцію квартири житлового будинку в АДРЕСА_7 проведено із втручанням в несучі конструкції будівлі, а саме: влаштовано дверний проріз в несучій стіні; замість віконних прорізів влаштовано дверні; будівельні роботи виконано без дозвільного документа про початок на виконання будівельних робіт. Однак із письмових пояснень уповноваженої особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, слідує, що ремонтні роботи проведено ще в 2013 році ТОВ «Селменці» на замовлення попереднього власника ОСОБА_14 .. В 2014 році квартира передана Ужгородському МВ ДВС та придбана ОСОБА_4 , в такому стані, який є на сьогодні, тобто вже із проведеною реконструкцією вказаного приміщення попереднім власником, що виключає вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 , згідно до ст.8 КупАП та притягнення її до адміністративної відповідальності.

Згідно акту обстеження будинку АДРЕСА_2 та прибудинкової території від 19 червня 2019 року комісія у складі головних спеціалістів відділу експлуатації житлового фонду те інженерних мереж УЖКГ ДМГ ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , головного інженера ТОВ «Управління житлом» з виходом на місце встановила, що будинок 3-х квартирний, саманний, одноповерховий. Фасад будинку вкритий тріщинами, місцями обсипана штукатурка. Порослі на прибудинковій території утримують вологу від атмосферних опадів, відсутнє водовідведення, мощення місцями зруйновано, що спричиняє руйнування фундаменту та виникнення тріщин на фасаді будинку. Власником квартири АДРЕСА_3 проведено реконструкцію з облаштування 3-ох окремих входів з вулиці. Для попередження аварійного стану необхідно прибрати прибудинкову територію, відновити мощення та штукатурку на цоколі та фасаді будинку.

Відповідачем ОСОБА_4 заперечувалось здійснення нею будівельних робіт на горищі будинку АДРЕСА_2 . У судових засіданнях та заявах по справі представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 зазначав, що у квартирі АДРЕСА_3 до 2014 року проживав попередній власник ОСОБА_14 , якого рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 травня 2014 року, виселено з квартири АДРЕСА_6 та знято з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Вказане рішення було виконано 02.09.2014 року та передано квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_4 в пошкодженому стані. Вказана квартира надавалася в оренду юридичним та фізичним особам, які виконували ремонт приміщення без зміни несущих конструкцій. Вказував, що будь-яких будівельних робіт ОСОБА_4 не виконувала, до відповідальності не притягувалася. Зазначав, що будинок знаходиться в аварійному стані та належить до переліку будинків і споруд які підлягають знесенню, згідно рішення Ужгородської міської ради №397 від 30.09.2004 року «Про межі реконструкції привокзальної площі». Вказує, що будинок АДРЕСА_2 та будівля сарая пошкоджені природним шляхом.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 вказував на незаконність рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №99 від 13.04.2016 року «Про приватизацію державного житлового фонду», яким квартиру АДРЕСА_1 передано у приватну власність ОСОБА_1 .. До матеріалів справи було долучено копію адміністративного позову ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Ужгородської міської ради, у якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради №99 від 13.04.2016 року «Про приватизацію державного житлового фонду». Відомостей щодо подальшого руху справи за вказаним адміністративним позовом суду надано не було.

Крім цього до матеріалів справи ОСОБА_3 було долучено витяг з рішення Ужгородської міської ради №1430 від 12 вересня 2014 року, згідно п.5.13 якого гр. ОСОБА_4 відмовлено у наданні дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 строком на 10 років та копію адміністративного позову ОСОБА_3 до Ужгородської міської ради у якому позивач просить протиравним та скасувати п.5.13 вказаного рішення. Разом з тим ОСОБА_3 не вказано та судом не встановлено яким чином інформація, що міститься у відповідних документах, стосується предмету спору та може вплинути на вирішення даної справи.

Судом, за клопотанням учасників справи було витребувано від комунального підприємства Ужгородської міської ради Архітектурно-планувального бюро інвентаризаційну справа №3962 на будинок АДРЕСА_10 , яка була досліджена у судовому засіданні.

З висновку експерта №305 від 17.10.2018 року за результатами проведення будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №308/8228/16-ц, проведеної на підставі ухвали від 27.03.2018 року, вбачається, що причини руйнування, що завдані квартирі АДРЕСА_5 та будинку АДРЕСА_2 в цілому, виникли внаслідок довготривалої експлуатації та проведення ремонтно-будівельних робіт на горищі (демонтована частина горішньої стіни; демонтаж перекриття над кв. АДРЕСА_3 та частково над квартирою АДРЕСА_5 ; складення цегли на дерев?яному перекритті). Орієнтовна вартість ремонтно-відновлювальних робіт в приміщеннях квартири АДРЕСА_1 на день проведення дослідження становить - 31 021,00 грн.

В дослідницькій частині вказаного висновку зазначено, що стан конструктивних елементів квартири за адресою: АДРЕСА_8 незадовільний - експлуатація елементів будинку можлива лише при умові проведення їх ремонту. На день проведення огляду приміщення квартири АДРЕСА_5 виявлено наступні пошкодження: а) в приміщенні №1 (веранда) місцями відшарування штукатурки стелі та стін, дрібні горизонтальні тріщини, сліди замокання, потемніння оздоблення в окремих місцях; б) в приміщенні №2 (санвузол) дрібні горизонтальні тріщини, сліди замокання, потемніння оздоблення в окремих місцях стелі; в) в приміщенні №3(кухня) сліди замокання стін та стелі, дрібні тріщини, місцями відшарування фарби; г) в приміщенні №4 (кімната) глибокі горизонтальні тріщини шириною до 8мм., на стелі, відшарування штукатурки, сліди замокання потемніння оздоблення в окремих місцях стін та стелі; д) в приміщенні №5 (кімната), глибокі вертикальні та косі тріщини в несучі стіні головного фасаду та горизонтальні тріщини в примиканні стіни до стелі, відшарування штукатурки, незначне потемніння оздоблення в окремих місцях стін та стелі. За всіма ознаками, виявлені ушкодження могли виникнути внаслідок довготривалої експлуатації, протікання покрівлі, перенавантаження перекриття, а також проведення ремонтно-будівельних робіт. Для усунення виявлених пошкоджень в приміщенні квартири АДРЕСА_1 необхідно виконати слідуючі відновлювальні ремонтні роботи: розшивка тріщин; штукатурка стін та стелі; шпаклювання стін та стелі; фарбування стін та стелі; влаштування перекриття.

На висновок експерта №305 від 17.10.2018 року ОСОБА_3 03.12.2018 року було подано заперечення та 28.01.2019 року було подано доповнення до заперечення. Вважає, що такий висновок виготовлено з порушенням вимог закону «Про судову експертизу» та п.4.17 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998 року. Зазначає, що розрахунок відповідачем вартості їх ремонту є безпідставними, зокрема не мотивовано чому такий розрахунок без права виконання роботи є правдивим, що може свідчити про порушення повноти та об`єктивності висновку фактичним матеріалам справи. Проводячи огляд квартири відповідач не повідомив про час та місце проведення експертизи, що містить ознаки порушення п.3.9 Інструкції, а позивача було недопущено до участі в огляді місця проведення експертизи. Вказує, що ОСОБА_3 не брав участь в експертизі, однак у висновку вказано протилежне. Наявні протиречиві докази про площу квартири АДРЕСА_5 , яка має в документах більшу площу - 50,5 м.кв., в той час висновок будівельно-технічної експертизи містить відомості про іншу площу квартири - 49,2 м.кв., тобто експерт не встановив точну площу квартири. Вказує, що експерт невмотивовано не встановив осіб, які ніби то стверджували про інших осіб, які здійснювали будівельні роботи. Вважає, що експерт не дав відповіді на поставлене питання щодо причин руйнування квартири та будинку АДРЕСА_2 в цілому. У висновку експерта відсутні відомості про надання експерту матеріалів у зв`язку з недостатністю копій для вирішення поставленого питання. Вказує, що експертом не взято до уваги Лист Державної Екологічної інспекції, що може свідчити про однобокість експертизи. Зазначає, що експертиза проводилась більше одного місяця.

Згідно положень ч.1 ст.110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» № 8 від 30.05.1997, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Оцінивши цей висновок, суд констатує, що у висновку експерта не названо єдиної причини руйнувань, що завдані квартирі АДРЕСА_1 в цілому, зокрема вказано, що такими були довготривала експлуатація та проведення ремонтно-будівельних робіт горища. Разом з тим в дослідницькій частині висновку названий ширший перелік причин руйнування, зокрема вказано, що такі могли виникли внаслідок довготривалої експлуатації, протікання покрівлі, перенавантаження перекриття, а також проведення ремонтно-будівельних робіт (Т.1 а.с.230). Таким чином висновок експерта містить неузгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи.

Згідно положень ч.1, ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

До матеріалів справи ОСОБА_3 був долучений Висновок експерта за №212/19 судової будівельно-технічної експертизи у відповідності до заяви ОСОБА_4 в порядку ст.106 ЦПК України, щодо визначення технічного стану домоволодіння АДРЕСА_2 від 23 липня 2019 року. На вирішення судовому експерту з будівельно-технічної експертизи поставлені наступні питання: 1. Визначити технічний стан будинку (літ.А) та сараю (літ.Д) домоволодіння АДРЕСА_2 станом на день проведення експертизи. 2. Визначити причини пошкодження конструктивних елементів житлового будинку (літ.А) домоволодіння АДРЕСА_2 та визначити конструктивні рішення щодо розробки проекту по відновленню та посиленню стадії проектного завдання. 3. Які необхідно виконати ремонтно-будівельні роботи по відновленню господарсько-побутової будівлі сарай (літ.Д) домоволодіння АДРЕСА_2 ? Яка вартість виконання цих ремонтно-будівельних робіт станом на день проведення експертизи?

На поставлені запитання експертом було надано наступні висновки: 1. Технічний стан житлового будинку (літ.А) домоволодіння АДРЕСА_2 станом на день проведення експертизи є задовільним. Елементи житлового будинку в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Технічний стан сараю (літ.Д) домоволодіння АДРЕСА_2 станом на день проведення експертизи є непридатним. Елементи будівлі знаходяться у зруйнованому стані. 2.Основною причиною пошкодження конструктивних елементів житлового будинку (літ.А) домоволодіння АДРЕСА_2 є просідання фундаменту в місці приєднання добудови веранди квартири АДРЕСА_11 до житлового будинку, що призвело до появи тріщин на стінах на стелях у приміщеннях квартири АДРЕСА_11 та АДРЕСА_5 . Втручання в несучі конструкції житлового будинку зі сторони квартири АДРЕСА_3 , а саме влаштування дверного прорізу в несучій стіні (Д?) та зміни віконного прорізу на дверний проріз (Д?) не пов`язані із встановленими пошкодженнями приміщення квартири АДРЕСА_11 та АДРЕСА_5 . Для посилення пошкоджених конструктивних елементів житлового будинку (літ.А) домоволодіння АДРЕСА_2 на стадії проектного завдання необхідно провести наступні ремонтно-будівельні роботи: - посилити фундамент у місці промикання добудови веранди квартири АДРЕСА_11 до житлового будинку та в місці наскрізного пошкодження цоколю фундаменту по боковому фасаду житлового будинку за рахунок підводки нових фундаментів. При цьому передбачається виконання робіт у наступній послідовності: закладка під фундаменти розвантажних металевих балок; виїмка грунту для доступу до тіла фундаменту із забезпечення необхідного кріплення; розбирання окремими ділянками 1,5-2,0м фундаменту та слабкого грунту; вирівнювання та ущільнення грунту під основою; улаштування нового фундаменту та зворотня засипка грунту; -посилити стіни в кутах та в місцях промикання перегородок С-1; -посилити стіни при діагональних тріщинах, при не суцільних горизонтальних тріщинах та при тріщинах в кутах С-2; -забезпечити антисейемічно-конструктивні заходи при будівництві одноповерхових житлових будинків в Закарпатській області. 3.Ймовірна вартість по капітальному ремонту із відновлення господарсько-побутової будівлі « Сарай » (літ.Д) домоволодіння АДРЕСА_2 становить 136247 (сто тридцять шість тисяч двісті сорок сім) грн..

16.01.2020 року ОСОБА_1 було подано заперечення на висновок експерта №212/19 від 23 липня 2019 року. Вказує, що на стор. 5, абз.3 експерт зазначив, що було проведено перепланування перегородки між приміщеннями літ.1-1 та літ.1-2, що не відповідає дійсності. На ст..10 абз.12 зазначено, що «на горищі над приміщеннями 1-1,1-2,1-3,1-4,1-5 в наявності горищний утеплювач», що також не відповідає дійсності. При проведенні реконструкції квартири АДРЕСА_3 та підготовчих робіт підготовчих робіт по влаштуванню мансардного приміщення над квартирою АДРЕСА_3 був знятий верхній шар горищного утеплювача (дошки) що і призвело до руйнування стелі у квартирі АДРЕСА_5 . На підтвердження своїх доводів долучає фотознімки. Зазначає, що постановою №57 була закрита справа про адміністративне правопорушення, але факт проведення будівельних робіт у квартирі АДРЕСА_3 у 2013 році ТОВ «Селменці» не встановлений. Гр. ОСОБА_3 з метою уникнення відповідальності за незаконну перебудову квартири АДРЕСА_3 та її наслідків надав неправдиву інформацію про те, що перебудову проводило ТОВ «Селменці», згідно договору з гр.. ОСОБА_14 у 2003 році.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено тієї обставини, що внаслідок проведеної реконструкції будинку, а саме ремонтно-будівельних робіт щодо перепланування горища, були створені перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою, у вигляді руйнування квартири. Суд бере до уваги те, що будинок за адресою: АДРЕСА_2 перебуває в аварійному стані та згідно рішення Ужгородської міської ради №397 від 30.09.2004 року «Про межі реконструкції привокзальної площі» належить до переліку будинків і споруд які підлягають знесенню. У висновку експерта №305 від 17.10.2020 року не зазначено єдиної причини руйнування будинку. У висновку експерта за №212/19 вказується, що основною причиною пошкодження конструктивних елементів житлового будинку (літ.А) домоволодіння АДРЕСА_2 є просідання фундаменту в місці приєднання добудови веранди квартири АДРЕСА_11 до житлового будинку, що призвело до появи тріщин на стінах на стелях у приміщеннях квартири АДРЕСА_11 та АДРЕСА_5 .

При цьому, судом критично оцінено висновки проведених у справі судово будівельних-технічних експертиз з тих підстав, що такі ґрунтується на візуально - інструментальному дослідженні, ніяких математичних розрахунків про важкість побудованих конструкцій та дослідження грунту (геодезичні дослідження) експертами не проводилися. У висновках експертиз не визначено, що добудови мають руйнівний характер, можуть зруйнуватися чи зруйнувати будівлі. Жодна з проведених експертиз не визначила момент виникнення тріщин в частині будинку, а тому суд вказує на недоведеність причинно-наслідкового зв`язку між тріщинами у будинку та здійсненою прибудовою веранди.

Клопотань про проведення повторної або додаткової експертизи від учасників справи не надходило. Як вбачається з акту обстеження будинку АДРЕСА_2 від 25.05.2015 року внаслідок довготривалої експлуатації прийшла у непридатність зовнішня та внутрішня штукатурка, дерев?яні підлоги, віконні та дверні блоки. Таким чином не можливо встановити що дії пов`язані із реконструкцією горища перебувають у прямому причино-наслідковому зв`язку із руйнуваннями, які відбулися у квартирі АДРЕСА_1 . Крім цього позивачем не доведено, що дії щодо реконструкції горища вчинялися саме ОСОБА_4 , відповідач дану обставину заперечує. З долучених до матеріалів справи актів обстеження випливає, що зі слів мешканців будинку такі дії вчиняв ОСОБА_3 , разом з тим доказів, які б свідчили про вказане під час судового розгляду не здобуто. До матеріалів справи було долучено постанову, якою провадження відносно ОСОБА_4 закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, однак виходячі зі змісту самої постанови, у зв`язку з виключенням вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_4 .. Відомостей про оскарження та скасування вказаної постанови сторонами суду надано не було.

В судовому засіданні сторони вказували, що попередній власник квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_14 помер.

Тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов до висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає.

Суд приходить до висновку, що зустрічний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Позивач за зустрічним позовом просить зобов`язати ОСОБА_13 не перешкоджати ОСОБА_4 у реалізації законних прав власника квартири АДРЕСА_6 , сараю. Вказує, що ОСОБА_1 у дворі будинку збудував самобуд, біля якого складує відходи будівельних матеріалів, вигулює собак в громадських місцях, розібрав частину несучої стіни квартири АДРЕСА_3 та скидав цеглу на електропроводку, систему водопостачання та утеплювач на середину стелі квартири АДРЕСА_6 .

На підтвердження своїх доводів щодо здійснення перешкод у користуванні власністю позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 надала копії ухвал слідчих суддів, зокрема копії ухвал від 02.09.2016 року справа №308/1118/16-к, від 18.12.2015 року справа №308/14237/15-к, від 02.09.2016 року справа №308/1124/16-к, від 02.09.2016 року справа №308/1120/16-к, від 12.01.2017 року справа №308/13444/16-к, від 21. 11.2018 року справа №308/6802/18, якими скарги ОСОБА_3 було задоволено та зобов`язано уповноважених осіб внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з тим позивачем за зустрічним позовом не було надано інформації щодо руху кримінальних провадження та рішень, які були прийняті в рамках таких кримінальних проваджень. Суд вважає, що вказані ухвали не можуть слугувати доказом того, що ОСОБА_4 було вчинено перешкоди у користуванні власністю саме ОСОБА_1 ..

З долученого до матеріалів справи листа Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 30.07.2015 року №1147/02, яким було надано відповідь на звернення стосовно факту рубки дерев та складування побутових відходів на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 , повідомлено, що під час візуального обстеження вищевказаної прибудинкової території виявлено складування будівельних та побутових відходів, ознак вирубки зелених насаджень не виявлено. Листом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області №255/04 від 13.02.2017 року повідомлено, що факту незаконних вирубок дерев не виявлено.

Щодо факту складування побутових відходів на прибудинковій території будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_1 заперечував, вказував, що зазначені дії здійснював ОСОБА_3 ..

Листом начальника Ужгородського ВП В.І.Улинець, у відповідь на звернення ОСОБА_13 , повідомлено, що фактів, які б вказували на наявність у ОСОБА_13 собаки, яка б начебто напали на гр.. ОСОБА_3 встановлено не було, хоча ним визнається той факт, що час від часу кормили разом з іншими сусідами собаку, яка залишилась проживати в дворі будинку від попереднього власника.

ОСОБА_3 у заяві від 28.11.2016 вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 захопили колодязь, встановивши 2 навісних замки, ключі від яких знаходились в квартирах АДРЕСА_5 та АДРЕСА_11 . На підтвердження своїх доводів долучає фотознімок. Вказана обставина заперечувалась ОСОБА_1 ..

Згідно долученого Акту складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, проведеного з 18.09.2018 року по 26.09.2018 року, щодо перевірки дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті Сарай під літерою Д в АДРЕСА_2 , було виявлено, що по АДРЕСА_2 розташований одноповерховий багатоквартирний житловий будинок з господарськими будівлями (сараями) під літерою Д. Відповідно до технічного паспорту на будинковолодіння №177 від 22.06.1967 року сарай під літерою Д вже був збудований та знаходився у спільному користуванні власників трьох квартир. Під час планової перевірки з`ясовано, що сарай під літерою Д поділений на три приміщення, тобто по одному для кожної квартири. Гр. ОСОБА_1 дав пояснення, що сарай зруйнувався у зв`язку з його аварійним станом та зношеністю конструкції споруди. Гр. ОСОБА_1 виконує роботи по відновленню частини сараю, а саме приміщення №2 та №3 в габаритах існуючої споруди. Порушень не виявлено.

03.03.2020 року ОСОБА_1 було подано пояснення у якому він вказує, що руйнування будівлі сараю відбулось внаслідок довготривалої експлуатації, сарай був побудований приблизно у 1962 році. Зазначає, що ТОВ «Селменці» не проводило жодних будівельних робіт.

Дослідивши наведені вище докази суд приходить до висновку, що позивачем ОСОБА_4 не доведено, що їй чиняться перешкоди у користуванні власністю саме ОСОБА_1 , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими. Більш того у судовому засіданні не було встановлено факту неправомірних дій з боку відповідача ОСОБА_1 ..

Щодо вимоги ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_13 вартості системи водопостачання квартири АДРЕСА_6 та нанесені збитки, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, деліктна відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, вину, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. За відсутності хоча б одного із цих складових правопорушення цивільно-правова відповідальність не настає.

У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що при розгляді такої категорії справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з загальними положеннями цивільного законодавства законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди та її розмір, а на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Дана позиція узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року справа №761/6144/15-ц.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що відповідач здійснив відкрите викрадення системи водопостачання квартири АДРЕСА_6 , забрав електронасос із колодязя, завдав тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .. Разом з тим позивачем не надано доказів, які б підтверджували зазначені обставини, зокрема те, що позивачу була завдана вказана шкода та що така шкода була завдана незаконним діями саме відповідача і між вказаною шкодою та діями відповідача існує причино-наслідковий зв?язок. Крім цього, позивачем не зазначено розмір шкоди, яка на його думку була йому завдана, та у прохальній частині зустрічного позову не конкретизований розмір шкоди, який позивач просить відшкодувати.

Згідно вимог ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Позивачі, як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом, стверджуючи про заподіяння їм матеріальної шкоди не обґрунтували їх відповідним, належним способом, стверджуючи лише про пошкодження відповідачами частини будівлі, в якій вони проживають. При цьому, виходячи із змісту ст. 1166, 1167 ЦК України, позивачами не зазначено в позовах усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками та вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

В даному випадку позивачі не зазначили конкретно в чому саме полягає матеріальна шкода, не вказано розмір матеріальної шкоди, чи було вчинено відповідачами протиправні дії, якими було заподіяно шкоду на їх думку та не доведено наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідачів та шкодою, яку просять стягнути.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи («Проніна проти України», № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Враховуючи, що в задоволенні первісного та зустрічного позову відмовлено, понесені позивачами судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 81, 106, 110, 247, 263-265 ЦПК України, ст.317,319,391 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні майном - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог - Постійно діючий Третейський суд при асоціації "Суб"єктів підприємницької діяльності Закарпатської області "Перспектива", Громадська організація "Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів ", ТзОВ "Юридична фірма МС" , ТзОВ "Галоч34", Благодійний фонд "Фонд допомоги Закарпаття військовим України" та ОСОБА_8 про усунення перешкод користування майном та стягнення коштів,- відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгродського міськрайонного

суду Закарпатської області Фазикош О.В.