Справа №339/304/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребовування майна із чужого незаконного володіння,-

встановив:

11 червня 2021 року заявники звернулися з заявами, в яких просять ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на їх користь судові витрати на правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування заяви зазначили, що рішенням Болехівського міського суду від 10 грудня 2020 року ОСОБА_3 в позові відмовлено та постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 березня 2021 року змінено мотивувальну частину рішення щодо підстав відмови у задоволенні позову.

Відповідно до укладеного договору з адвокатом Дуткевич М.В. відповідачем ОСОБА_1 проведена оплата за підготовку до процесу в розмірі 8500 грн., а відповідачем ОСОБА_2 в розмірі 7500 грн.

Учасники справи в судове засідання не викликалися.

У відповідності до ч.4 ст.270 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд вказаної заяви про ухвалення додаткового рішення у відсутність сторін та без фіксації технічними засобами.

Дослідивши матеріали заяв про постановлення додаткового рішення у справі та матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених заяв з наступних підстав.

Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребовування майна із чужого незаконного володіння- відмовлено ( том 2 а.с.166).

11 червня 2021 року відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подано через канцелярію суду заяви з вимогами прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу адвоката Дуткевич М.В. в розмірі по 7500 грн. на кожного.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати по справі покладаються на позивача.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

10 грудня 2020року суд прийняв рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребовування майна (автомобіля) із чужого незаконного володіння.

При цьому, суд не вирішував питання про стягнення судових витрат в користь відповідачів.

Постановою від 29 березня 2021 року Івано-Франківський апеляційний суд змінив рішення Болехівського міського суду від 10 грудня 2020 року виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, стягнувши з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1850 грн. 00 коп. витрат за надання правничої допомоги під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

При цьому, суд зазначив, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 є власником спірного автомобіля, а відповідачами не доведено факт повернення даного транспортного засобу власнику та, застосувавши строк позовної давності за клопотанням відповідачів, відмовив у задоволення позову за пропуском строку давності.

Як встановлено судом, у вказаній справі в суді першої інстанції відповідачам правову допомогу надавав адвокат Дуткевич М.В.

Зокрема, ОСОБА_1 надавалась правова допомога згідно договору №12 від 28 листопада 2019 року.

На підтвердження судових витрат подано квитанцію до прибуткового касового ордера №33 та розрахунок (акт) вартості послуги, з якого вбачається, що вартість послуг з урахуванням затраченого часу по вивченню, підготовці та складанні запитів у Долинський районний суду, Болехівський міський суд, Стрийський міськрайонний суд та начальнику ГУНП в Рівненській області становить 12000 грн., а саме:

-вивчення матеріалів та нормативної бази даної категорії справ 120 хв. -1200 грн.;

-підготовка та складання відзиву та запитів про витребовування інформації 320 хв. - 2800 грн.;

-за ведення справи в суді 8000 грн. (том 1 а.с.47-51).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_4 надано квитанцію про отримання від ОСОБА_1 - 4000грн., що становить витрати за підготовку і складання запитів і відзиву .

Даючи оцінку витратам ОСОБА_1 , які він поніс в сумі 4000 грн, то слід зазаначити, що поданий відзив ухвалою суду від 02 березня 2020 року залишено без розгляду та справу розглянуто справу за наявними матеріалами. А запити, які здійснював ОСОБА_4 не стосувалися предмету спору і відповіді на них не враховані при винесенні судового рішення, оскільки суд апеляційної інстанції встановив, що право позивача порушено і відповідачі не надали доказів на підтвердження їхніх доводів щодо повернення автомобіля позивачу та відмовив у задоволенні позовних вимог тільки з підстав пропуску строку позовної давності.

Квитанцію про оплату інших послуг у розрахунку не має, а тому не можливо ствердити, що відповідач ОСОБА_1 дійсно поніс інші витрати.

Відповідачу ОСОБА_2 надавалась правова допомога адкокатом ОСОБА_4 згідно договору №13 від 28 листопада 2019 року.

На підтвердження понесених нею судових витрат подано квитанцію до прибуткового касового ордера №34 та розрахунок (акт) вартості послуги з якого вбачається, що вартість послуг з урахуванням затраченого часу по вивченню, підготовці відзиву на позов становить 10000 грн., а саме:

-вивчення матеріалів та нормативної бази даної категорії справ 100 хв. - 2000 грн.;

-підготовка та складання відзиву та запитів про витребовування інформації 100 хв. - 2000 грн.;

-за ведення справи в суді 6000 грн. (том 1 а.с.52-56);

Однак, як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_4 надано квитанцію про отримання від ОСОБА_2 - 3000 грн. - витрати за підготовку і складання відзиву .

Даючи оцінку витратам ОСОБА_2 в сумі 3000 грн, слід зазаначити , що вказаний відзив ухвалою від 02 березня 2020 року залишено без розгляду та розглянуто справу за наявними матеріалами.

Квитанцію про оплату інших послуг вказаний у заяві не має, а тому не можливо ствердити, що відповідач ОСОБА_2 дійсно поніс вказані витрати.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат в сумі по 7500 грн. відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення слід залишити без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.137, 141, 270, 353 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про витребовування майна із чужого незаконного володіння залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали через Болехівський міський суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.С.Головенко