Справа № 180/2037/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа виконавчий комітет Марганецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовує тим, що вона є власником будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 08.06.2012 року. У будинку зареєстрований її колишній чоловік, відповідач по справі. Відповідач в будинку не проживає з грудня 2015 року, не являється наймачем, будь-яке майно відсутнє, участі в утриманні будинку не приймає, оплату за комунальні послуги не оплачує, добровільно знятися з реєстрації не бажає, чим перешкоджає їй вільно розпоряджатися своїм будинком.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи Марганецької міської ради пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надав.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії договору купівлі-продажу від 08 червня 2012 року позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

В зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_2 , 1962 року народження, що підтверджується витягом з домової книги (а.с.12-13).

Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою сектору реєстрації та обліку громадян відділу «Центр надання адміністративних послуг» Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 05 січня 2021 року (а.с.19).

14 грудня 2020 року головою квартального комітету № 26 Марганецької міської ради Прикипіло В.І. в присутності мешканців АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ) складено акт про те, що ОСОБА_2 , 1962 року народження, не проживає в будинку АДРЕСА_1 з грудня 2015 року (а.с.11).

За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Ухвалюючи рішення, суд зважає на те, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 , відповідач, хоча і зареєстрований в будинку, однак не проживає в ньому з грудня 2015 року. Факт реєстрації в будинку відповідача, який в ньому не проживає, порушує права позивача як власника.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі статей 319, 321, 391 ЦК України, керуючись статтями 12, 13, 77-81, 141, 263-265, 268, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко