Номер провадження: 22-ц/813/3625/21
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2021 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на батька, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановленого під головуванням судді Куриленко О.М. 11 листопада 2020 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно. Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно. Допустити негайне стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати покласти на відповідачів.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 , виданого 20 травня 1994 року, він є батьком ОСОБА_2 , а згідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 09 серпня 2001 року, - є батьком ОСОБА_3 .

Позивач вказує, що після розірвання шлюбу з колишньою дружиною ОСОБА_4 відносини у сім`ї стали напруженими. Перебування його у власному житлі стало нестерпним, оскільки колишня дружина вчиняє провокаційні бійки, скандали, що закінчуються викликом поліції.

Так, як стверджує позивач, 31 жовтня 2019 року в його квартирі йому були нанесені багаточисленні удари, внаслідок чого він тривалий час лікувався у відділенні нейрохірургії, та з моменту нанесення йому травм до теперішнього часу він витратив на своє лікування за період з листопада 2019 року по червень 2020 року понад 21 629 гривень. Внаслідок нанесених травм, після тривалого лікування, позивачу встановлено інвалідність 2 групи. За таких обставин, ставши інвалідом, він потребує матеріальної допомоги на лікування, реабілітацію, санаторно-курортне лікування. У зв`язку із викладеним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення аліментів на батька було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду про ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо обох відповідачів, а також про те, що апелянт є працездатним, оскільки працює і не потребує матеріальної допомоги, є необґрунтованими та суперечать доказам у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Стаття 51 Конституції України закріплює обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Правовідносини сторін врегульовані ст. ст. 4-15, 16, 22 ЦК України та ст.ст.3 - 15, 17-20, 184, 202- 206 СК України.

Утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. В нормальних умовах діти добровільно допомагають своїм непрацездатним батькам і турбуються про них. Неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Любов, доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш суд враховує, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до частини 2 статті 1 СК України є утвердження почуття обов`язку перед батьками.

Відповідно до частини 1 статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року по цивільній справі № 520/8667/18 з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на малолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1944 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

11 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2018 року по цивільній справі №520/8667/18. Вказана заява була задоволена та 03 жовтня 2019 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив нове рішення, згідно якого з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 118 гривень щомісячно, за період з 10 липня 2018 року по 30 липня 2019 року включно.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року рішення суду першої інстанції було залишене без змін.

Крім того, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року у справі №947/22828/19 позов ОСОБА_3 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 у зв`язку із продовженням навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень, щомісячно до закінчення останньою навчання, але не пізніше досягнення дитиною 23 років.

Постановою Одеського апеляційного суду від 12 травня 2021 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 жовтня 2020 року було залишене без змін.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам у період з 10 липня 2018 року по 10 липня 2019 року, сума заборгованості ОСОБА_1 становить 26 850, 80 гривень.

Відповідно до ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання батьківських обов`язків.

Як вірно вказано у рішенні суду, зазначене безумовно свідчить про неналежне виконання батьком своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої доньки та унеможливлює задоволення позову до неї.

Крім того, позивач зазначав у позові, що 31 жовтня 2019 року в його квартирі йому були нанесені багаточисленні удари, внаслідок чого він тривалий час лікувався у відділенні нейрохірургії. Згідно виписаному епікризу № 11170: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закритий перелом кісток носу зі зміщенням кісткових уламків. Тупа травма поперекової ділянки справа. Забій правої нирки. Множинні гематоми та садна тіла. Забій, гематоми лівого плеча, передпліччя та лівого стегна.

З моменту нанесення йому травм до теперішнього часу позивач витратив на своє лікування за період з листопада 2019 року по червень 2020 року понад 21 629 гривень. Позивач з листопада 2019 року орендує житло, на яке витрачає 6 000 гривень щомісячно. Внаслідок нанесених травм, після тривалого лікування, позивачу встановлено інвалідність 2 групи.

За таких обставин, позивач зазначає у позовній заяві та апеляційній скарзі, що він потребує матеріальної допомоги у зв`язку із тим, що став непрацездатним, інвалідом 2 групи.

Відповідно до ч. 1ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Однак, у судовому засіданні судом першої інстанції було встановлено, що згідно з відповіді з Головного управління ДПС в Одеській області, станом на 25 серпня 2020 року сума виплачених доходів позивача за період з IV кварталу 2019 року по II квартал 2020 року становить 64 875,46 гривень. Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду про те, що позивач працює та має стабільний дохід.

Також, як вбачається з відповіді КУ «ООЦМСЕ» від 30 вересня 2020 року, інвалідність позивачеві була присвоєна за загальним захворюванням строком на один рік. Крім того, рекомендована праця в кабінетних установах, не пов`язана з роз`їздами, відрядженнями тощо; праця, що не потребує складних координаційних рухів, концентрації уваги тощо.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що вказане свідчить про спроможність позивача працювати та отримувати дохід,

Крім того, судом встановлено, що позивач не скористався правом на отримання пільг та пенсії від держави. Згідно отриманої відповіді з Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області, судом встановлено, що позивач, як отримувач пенсії, на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області не перебуває та пенсію по інвалідності не отримує.

Вищевикладене у повному обсязі спростовує доводи позивача щодо того, що він є непрацездатним та потребує матеріальної допомоги з боку обох дітей.

Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ?

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.??

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позовні вимоги є недоведеними, належним чином не обґрунтованими, а як наслідок не підлягають задоволенню.????

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що висновки суду про ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо обох відповідачів, а також про те, що апелянт є працездатним, оскільки працює і не потребує матеріальної допомоги, є необґрунтованими та суперечать доказам у справі.

Так, колегія суддів враховує, що у межах розгляду справи №947/22828/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 я Олександровича про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що ОСОБА_6 й Олександрович є особою, яка може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині. Зокрема, з матеріалів вказаної справи вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , та квартира АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля Toyota Corolla, 2009 року випуску.

Таким чином, колегія суддів, враховуючи, що апелянт є працездатною особою з тимчасово встановленою ІІ групою інвалідності (на строк до 01 липня 2021 року), є матеріально забезпеченою особою, що має постійну заробітну плату, а також володіє на праві власності нерухомим та рухомим майном, - доходить до висновку про недоведеність вимог ОСОБА_1 щодо потреби у матеріальній допомозі з боку повнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 24 червня 2021 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе