Справа № 466/3407/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий - суддя Едер П.Т.

секретаря с/з Репети К.М.

з участю: позивачів ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_3

представника позивачів Синюти І.Я. ;

представника відповідача Ковальчука О.П. ;

третьої особи ОСОБА_6

представника третьої особи: Барабаша Я.Й.

третьої особи ОСОБА_8

представника третьої особи: Лемек Р.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», треті особи на стороні відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

15 травня 2020 року Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», треті особи на стороні відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди. (а.с. 1-10)

Просили стягнути з КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» на користь: ОСОБА_2 1000 000 гри. (один мільйон грн. 00 коп.) як відшкодування моральної шкоди: ОСОБА_1 1000 000 грн. (один мільйон грн. 00 коп.) як відшкодування моральної шкоди; ОСОБА_3 1000 000 грн. (один мільйон грн. 00 коп.) як відшкодування моральної шкоди. (а.с.1-10)

Стислий виклад позицій сторін.

Обгрунтування позивачів.

ОСОБА_9 . мати Позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та дружина Позивача ОСОБА_2 зверталась за медичною допомогою до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», де двічі перебувала на стаціонарному лікуванні, а саме з 23.01.2016 до 02.02.2016 та з 19.09.2016 до 21.09.2016.

24.01.2016 ОСОБА_9 було проведено операцію із видалення жовчного міхура (холецистектомія). Лікуючим лікарем ОСОБА_9 був ОСОБА_6 . 02.02.2016 ОСОБА_9 була виписана з лікарні з діагнозом «Гострий флегмонозний калькульозний холецистит». Як зазначено у виписці з медичної карти стаціонарного хворого, за вказаний період, ОСОБА_9 були надані такі лікувальні і трудові рекомендації: «Режим. Дієта. Нагляд хірурга поліклініки». Після проведення операції, видалений жовчний міхур було відправлено на патогістологічне дослідження. За словами лікаря ОСОБА_6 результати гістологічного дослідження були нормальні, пацієнтка виписана додому.

Лікуючий лікар ОСОБА_6 поінформував ОСОБА_9 , що після такої операції період відновлення триватиме мінімум півроку, а то й більше, відтак, можливі неприємні відчуття. Водночас наприкінці літа 2016 року в ОСОБА_9 почались гострі болі, а больовий синдром знімався лише за допомогою знеболюючих препаратів. ОСОБА_6 скерував пацієнтку в поліклініку до гастроентеролога. Згодом, оскільки сильні болі не припинялись, вона була скерована для проходження ультразвукового дослідження, за результатами якого було виявлено утвір.

19.09.2016 ОСОБА_9 сильно пожовтіла і звернулась до КНП «КЛШМД м. Львова».

На цей час лікар ОСОБА_6 перебував у відпустці. ОСОБА_9 було повторно госпіталізовано, а лікуючим лікарем на цей раз була ОСОБА_8 . Лікар зробила необхідні призначення лікарських засобів і 21.09.2016 виписала ОСОБА_9 з КНП «КЛШМД м. Львова» з рекомендацією «Дієтотерапія. Нагляд хірурга, онколога, терапевта поліклініки за місцем проживання».

ОСОБА_9 звернулась до КНП ЛОР «Львівський державний онкологічний регіональний лікувально-діагностичний центр до проф. ОСОБА_11 її було госпіталізовано. Лікар ОСОБА_11 поінформував про те, що пухлина обширна і спочатку потрібно відновити стан печінки. ОСОБА_9 скерували до КНП «КЛШМД м. Львова», щоб поставити стент. Лікар ОСОБА_11 просив, аби ми надали йому результати патогістологічного дослідження, проте таких результатів у нас не було. 22.09.2016 ОСОБА_1 , донька ОСОБА_9 , зателефонувала до лікаря ОСОБА_6 і попросила надати результати патогістологічного дослідження. ОСОБА_6 поінформував про те. що гістологія не потрібна, оскільки результати патогістологічного дослідження відображені у виписці з медичної карти стаціонарного хворого. Проте, насправді, жодних записів про результати патогістологічного дослідження у виписці з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_9 не містилося. 28.09.2016 у ЛДОРЛДЦ повторно було проведено дослідження патологоанатомічних матеріалів, отриманих з КНП «КЛШМД м. Львова», взятих при операції 24.01.2016. за результатами якого гістологічно встановлено «помірнодиференційована аденокарцинома; рТз».

Відтак, з часу звернення до КНП «КЛШМД м. Львова» у січні 2016 до вересня 2016 пройшло 8 місяців. Внаслідок неправильної діагностики і несвоєчасного надання ОСОБА_9 медичної допомоги в необхідному їй обсязі, наявне в неї захворювання прогресувало, утворились метастази. З моменту встановлення цього діагнозу, ОСОБА_9 пройшла два курси хіміотерапії, вона готувалась до оперативного втручання. Проте організм був надзвичайно виснажений. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла в ЛДОРЛДЦ .

У зв`язку із вказаними обставинами було розпочато кримінальне провадження щодо неналежного виконання медичними працівниками Відповідача, своїх професійних обов`язків, що призвело до невчасної діагностики та неправильного лікування ОСОБА_9 .

Будучи допитаним в якості свідка - заступник головного лікаря з хірургічної роботи ОСОБА_13 зазначив, що дії лікуючого лікаря при отриманні результатів гістологічного дослідження, в яких йдеться «флегмонозний холецистит, періхолецистит, аденоміоз. ознаки малігнізації» полягають у тому, щоб скеровувати такий гістологічний матеріал до ЛДОРЛДЦ для перегляду матеріалів. Патгістологічний діагноз свідчить про те, що в ОСОБА_9 , станом на 24.01.2016, вже було онкологічне захворювання, хоча проявів поширення не було. При встановленні онкологічного діагнозу лікуючий лікар зобов`язаний направити пацієнта в ЛДОРЛДЦ. Такі дії не були зроблені лікарем ОСОБА_6 . Крім того, зазначив, що дії лікаря ОСОБА_8 яка скерувала ОСОБА_9 на амбулаторне лікування, а не в Онкоцентр для продовження стаціонарного лікування були не правильними.

Допитана в якості свідка - завідувач міським патологоанатомічним центром КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» ОСОБА_22 повідомила, що гістологічне дослідження проводив ОСОБА_15 , який звільнився у кінці 2016. у зв`язку з переїздом до Києва. Гістологічний діагноз був: гострий флегмонозний холецистит з малігнізацією. Цей діагноз свідчить про наявність онкозахворювання. Після виявлення такого діагнозу лікуючий лікар в обов`язковому порядку повинен направити гістологічні матеріали в КНП ЛОР «Львівський державний онкологічний регіональний лікувально- діагностичний центр» для підтвердження або спростування гістологічного дослідження.

Будучи допитаним в якості свідка - лікар-патологоанатом міського патологоанатомічного центру КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» ОСОБА_15 повідомив, що проводив гістологічне дослідження жовчного міхура пацієнтки ОСОБА_9 . Встановлений діагноз свідчить про наявність онкозахворювання. При встановленні онкологічного діагнозу лікуючий лікар за власним бажанням спілкується з патологоанатомом, якщо відповідь не задовольняє, він може спілкуватись із завідувачем відділення. Лікуючий лікар повинен проявляти ініціативу при встановлені онкологічного діагнозу для його перевірки, з`ясування повноти формулювання. Лікуючий лікар повинен скерувати на перегляд гістопрепарати, якщо його не задовольняє попередній результат.

В.о. доцент кафедри ЛНМУ ім. Данила Галицького ОСОБА_16 під час допиту в якості свідка, повідомив, що всі лікарі, які здійснюють хірургічне втручання, скеровують видалені препарати на гістологічне дослідження і відповідно отримують заключення по них. Якщо результати гістологічного дослідження містять недоліки, немає достатньої інформації, то такий результат направляється на перегляд.

Підтвердженням наявності в діях ОСОБА_6 і ОСОБА_8 всіх елементів складу цивільного правопорушення на переконання Позивачів є наявність шкоди внаслідок вчинення протиправного діяння у формі бездіяльності. Лікар-хірург ОСОБА_6 прорушив особисте немайнове право на медичну допомогу ОСОБА_9 , а саме у вигляді несвоєчасного скерування до спеціалізованого онкологічного закладу для визначення тактики спеціального онкологічного лікування. Аналогічного порушення права на медичну допомогу, що належало за життя ОСОБА_9 , допустилась , на думку Позивачів , лікуючий лікар ОСОБА_8 , яка встановила, що вона страждала на рак з прогресуванням хвороби та ускладненнями, проте виписала пацієнтку на амбулаторне лікування, хоча повинна була скерувати до ЛДОРЛДЦ для подальшого лікування. Окрім того, станом на 21.09.2016, у день виписки, лікарем не було вжито заходів для усунення механічної жовтяниці, яка сама по собі загрожувала життю ОСОБА_9 .

Позивачі вказали, що їм заподіяно моральну шкоду внаслідок неправомірних дій працівників Відповідача, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , що спричинили порушення права ОСОБА_9 на належну медичну допомогу.

Внаслідок неналежного надання медичної допомоги ОСОБА_18 моральну шкоду Позивачі оцінюють на суму 3 000 000 (три мільйони гривень 00 коп.) гривень з розрахунку:

- 1000000 гри. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_1 ;

- 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_3 ;

- 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 .

Обгрунтування заперечень відповідача:

22 червня 2020 року уповноваженим представником Відповідача у підготовчому судовому засіданні подано письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого, стороною Відповідача зазначено наступне.

Відповідач вважає позовні вимоги необгрунтованими та безпідставними.

ОСОБА_9 звернулася до КНП КЛШМД м. Львова 23 січня 2016 р. за наданням їй медичної допомоги. Під час перебування на лікуванні з 23.01.16 по 02.02.2016 її лікуючим лікарем був ОСОБА_6 , який після проведення операції із видалення жовчного міхура на підставі результатів гістологічного дослідження виписав ОСОБА_9 з лікарні з діагнозом «гострий флегмонозний калькульозний холецистит».

З пояснень лікаря-хірурга 2- хірургічного відділення ОСОБА_6 . ОСОБА_9 була госпіталізована в 2 х/в ургентно 23.01.2016 року з клінікою гострого калькульозного холециститу, що підтвердено на УЗД ОЧП. Проведено обстеження хворої, загальні та біохімічні аналізи крові та сечі, рентгенографія ОЧП і ОГК , консультована терапевтом. Розпочата консервативна терапія з деяким позитивним ефектом, утримувався локальний больовий синдром. 24.01.2016 року запропоновано пацієнтці операцію з приводу гострого холециститу та отримано згоду на операцію. 24.01.2016 року під ендотрахеальним наркозом виконано холецистектомію, дренування підпечінкового простору. Післяопераційний перебіг гладкий, отримувала консервативну терапію (інфузійну, антибіотикотерапію, протизапальні, перев`язки) з позитивним ефектом. Дренажі забрано. Знято шви, рана загоїлась первинним натягом. Відновлюється ентеральне харчування. На 9-ту післяопераційну добу в задовільному стані хвора виписана додому на амбулаторне лікування. Хворій пояснено тривалість обмеження фізичних навантажень, поетапність відновлення повноцінного харчування. Рекомендовано процес реабілітації здійснювати під наглядом хірурга поліклініки. Результат патогістологічного закпючення: Гострий флегмонозний холецистит, отримано від завідуючого 2х/в ОСОБА_19 і віддзеркалено в заключному діагнозі виписки зі стаціонару. Будь-якого спілкування про надання результату патогістологічного закпючення з позивачем не було.

19.09.2016 року стан здоров`я ОСОБА_9 погіршився. Вона повторно звернулася за медичною допомогою в лікарню. ОСОБА_6 на цей час перебував у відпустці і позивач ОСОБА_1 , звернулася до лікаря-хірурга ОСОБА_8 з проханням допомогти встановити причину погіршення стану здоров`я її мами. У подальшому ОСОБА_9 госпіталізовано у 2-ге хірургічного відділення, а лікуючим лікарем на цей раз була ОСОБА_8 яка зробила призначення лікарських засобів і 21.09.2016 року виписала останню з КНП КЛШМД м. Львова з відповідними рекомендаціями.

13.12.2016 року із заявою до Шевченківського ВПГУНП у Львівській області звернулась громадянка ОСОБА_1 щодо вжиття заходів до медичних працівників КНП КЛШМД м. Львова за неналежне виконання професійних обов`язків під час лікування її матері ОСОБА_9 .

За результатом досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст. 140 КК України слідчим СВ проведено ретельну перевірку по даній справі, вивчено усі необхідні матеріали, допитано ряд осіб з приводу надання належної медичної допомоги ОСОБА_9 . У подальшому за відсутності здобуття об`єктивних даних для встановлення складу злочину передбаченою ч.1 ст. 140 КК України, а саме прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями лікарів і тяжким наслідком у вигляді смерті, відповідно до п.2 ч.1 ст. 110, ст. 284 КПК України кримінальне провадження закрите у зв`язку із відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення. Таке рішення слідчого оскаржене не було.

На думку сторони Відповідача, Позивачами не надано жодного підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями працівників лікарні та понесеними моральними стражданнями позивачів (в тому числі не доведено факту моральної шкоди).

Просив суд у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди до КНП КЛШМД м. Львова відмовити. (а.с.137-139)

30 червня 2020 року Стороною Позивачів подано відповідь на відзив Відповідача. Просили критично оцінити відзив на позовну заяву через необгрунтованість та безпідставність (а.с.145-147)

Пояснення третіх осіб :

03 червня 2020 року уповноваженим представником третьої особи ОСОБА_8 на адресу суду подано письмові пояснення на позовну заяву.

Згідно пояснень, хвора ОСОБА_9 самовільно припинила лікування під наглядом ОСОБА_8 , остання, як лікуючий лікар, зобов`язана була оформити завершення відносин між КНП КЛШМД та пацієнтом, в зв`язку з чим, 21 вересня 2016 р. ОСОБА_8 оформила виписку медичної карти стаціонарного хворого № 23759. Отже з 21.09. 2016 р., самовільно покинувши КНП КЛШМД, ОСОБА_9 тим самим зняла з ОСОБА_8 , як з лікуючого лікаря, відповідальність в подальшому за свій стан здоров`я.

ОСОБА_9 , скориставшись своїм правом на свободу вибору місця лікування та лікуючого лікаря, на підставі наданої ОСОБА_8 адекватної інформації, звернулася до професора ОСОБА_11 в КНП ЛОР «Львівського державного онкологічного регіонального лікувально-діагностичного центру.

Представник третьої особи ОСОБА_8 вважає те, що Позивачі з числа усіх перелічених свідків у кримінальному провадженні, яке було закрито через відсутність в діяннях ОСОБА_6 кримінального правопорушення, визначили ОСОБА_8 третьою особою на стороні відповідача, надуманим і жодним чином не мотивований.

Сторона третьої особи у справі, згідно поданих пояснень переконана, що Позивачами визнається факт, що ОСОБА_8 було зроблено «усі необхідні визначення лікарських засобів»; ОСОБА_8 , як лікар, виконала свій обов`язок, вчасно надавши в доступній формі інформацію про стан здоров`я пацієнта; на підставі рекомендацій ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернулася до професора ОСОБА_11 і доцільність цього факту позивачі не оспорюють.

А тому, в межах відносин, які були між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо надання медичних послуг в період з 19 по 21 вересня 2016 р., дії ОСОБА_8 були правомірними і в повній мірі відповідали інтересам пацієнтки.

На підставі чого просили відмовити позивачам в залученні ОСОБА_8 третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. (а.с.108-109)

22 червня 2020 року Стороною Позивачів подано відповідь на письмові пояснення представника третьої особи ОСОБА_8 , у якій просили критично оцінити доводи висловленні у поясненнях в зв`язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю (а.с.133-136)

02 листопада 2020 року на позовну заяву. третьою особою у справі ОСОБА_6 та його уповноваженим представником на адресу суду подано письмові пояснення.

У письмових поясненнях стороною зазначено наступне.

Після смерті хворої ОСОБА_9 , її родичі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зернулася з заявою до Шевченківського відділу поліції про вжиття заходів до медичних працівників відповідача за неналежне виконання лікарями професійних обов`язків під час надання медичної допомоги її матері, безпідставно звинувачувала медичних працівників відповідача у смерті ОСОБА_9 ..

За результатами проведеного розслідування 09.07.2019 р. органом досудового слідства Шевченківського ВП прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях медичного персоналу відповідача складу кримінального правопорушення.

Підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження стали ряд висновків судово - медичних експертиз, які підтверджують відсутності причинно- наслідкового зв`язку між наданням медичної допомоги працівниками відповідача - видалення жовчного міхура та смертю ОСОБА_9 , а відтак відсутність в діяннях лікарів складу кримінального правопорушення.

Висновки судово-медичних експертиз зазначають про перебіг раку жовчного міхура вкрай несприятливого, агресивного, з низькою чутливістю до хіміотерапевтичних засобів. Застосування хіміотерапевтичних засобів хворій ОСОБА_1 не надало би позитивного результату до продовження життя.

Навіть за умови діагностування онкозахворювання ще до проведення холецистектомії не можливо було зберегти життя ОСОБА_9 , смерть хворої ОСОБА_9 настала від ускладнення саме онкологічного захворювання і не пов`язаний з холецистектомією (операція видалення жовчного міхура), будь які дії медичних працівників не міг бути ефективним у лікуванні онкології ОСОБА_9 .

Стороною третьої особи ОСОБА_6 , зазначено, що Позивачі ставлять вимогу про відшкодування їм моральної шкоди, яка нібито завдана неналежним лікуванням їх матері та дружини у лікарні відповідача, вони не заявляють вимогу про стягнення моральної шкоди завданої смертю їх близької людини. Якщо припустити, що в діях третіх осіб і мали місце порушення лікування, то між такими діями та смертю ОСОБА_9 відсутній причинно-наслідовий зв`язок, адже немає вироку суду, яким було б засуджено будь-кого з працівників відповідача.

Також ОСОБА_6 та його представником у поясненнях висловлено думку про те, якщо підставою позову було лише неналежне надання медичної допомоги ОСОБА_9 , то право на звернення з вимогою про відшкодування моральної шкоди належало самій померлій, однак вона з таким позовом до суду чи в правоохоронні органи не зверталась.

В зв`язку з чим просили відмовити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в позові про стягнення моральної шкоди в сум 3000000 грн. за безпідставністю позовних вимог. (а.с.197-198)

Процесуальні дії у справі.

19 травня 2020 року Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.(а.с.96)

04 червня 2020 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова (протокольно) задоволено клопотання представника Позивачів адв. Сенюти І.Я. про допит як свідків Позивачів та ОСОБА_22 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 (а.с.127)

04 червня 2020 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова (протокольно) задоволено клопотання представника третьої особи ОСОБА_8 адв. Лемик Р.Я. про допит як свідка ОСОБА_8 (а.с.127)

04 червня 2020 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова задоволено клопотання представника Позивачів адв. Сенюти І.Я. про витребування з Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області матеріали кримінального провадження № 0005441. (а.с.127)

30 червня 2020 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.151)

Фактичні обставини встановлені судом, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

У судовому засіданні Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їхній уповноважений представник адвокат Сенюти І.Я. (а.с. 114-117) надали пояснення, що аналогічні викладеному в позовній заяві, просили позов задовольнити.

Уповноважений представник Відповідача КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» Ковальчук О.П. (а.с.102,168) в судове засідання просив відмовити у задоволенні позовних вимог з аналогічних підстав, що зазначені у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_6 та його уповноважений представник адвокат Барабаш Я.Й. (а.с.104-105) в судовому засіданні висловились про безпідставність позовних вимог, зіславшись на доводи, що викладені в письмових поясненнях на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_8 та її уповноважений представник адвокат Лемик Р. Я. (а.с.110-112, 138) в судовому засіданні надали пояснення, щодо безпідставності позовних вимог, доводи яких аналогічні до письмових пояснень на позовну заяву.

У судовому розгляді, перевіркою доводів сторін і обставин справи, допитами свідків та дослідженням письмових доказів встановлено наступне.

Позовні вимоги заявлено з приводу спору, що виник внаслідок деліктних зобов`язань якими, як вважає сторона Позивачів заподіяно моральну шкоду при наданні медичної допомоги та проведення лікування.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 двічі перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», з 23.01.2016 до 02.02.2016 та з 19.09.2016 до 21.09.2016.

24.01.2016 ОСОБА_9 лікуючим лікарем ОСОБА_6 проведено операцію із видалення жовчного міхура (холецистектомія).

02.02.2016 ОСОБА_9 виписана з лікарні з діагнозом «Гострий флегмонозний калькульозний холецистит».

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого, за вказаний період, ОСОБА_9 надані лікувальні і трудові рекомендації: «Режим. Дієта. Нагляд хірурга поліклініки».

Після проведення операції, видалений жовчний міхур було відправлено на патогістологічне дослідження.

Вказані обставини підтверджуються копіями медичної документації, що в процесі дослідження доказів судом звірялись з оригіналами ( а.с. 17-28 )

19.09.2016 ОСОБА_9 повторно госпіталізовано до КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова». Лікуючим лікарем на цей раз була ОСОБА_8 , котра зробила призначення лікарських засобів і 21.09.2016 виписала ОСОБА_9 з лікарні з рекомендацією «Дієтотерапія. Нагляд хірурга, онколога, терапевта поліклініки за місцем проживання». (мед. картка стаціонарного хворого а.с.29-31; виписний епікриз а.с.37 )

ОСОБА_9 звернулась за консультацією до проф. ОСОБА_11 у КНП ЛОР «Львівський державний онкологічний регіональний лікувально-діагностичний центр».

28.11.2016 ОСОБА_9 госпіталізовано до КНП ЛОР «Львівський державний онкологічний регіональний лікувально-діагностичний центр».

У ЛДОРЛДЦ повторно було проведено дослідження патологоанатомічних матеріалів, отриманих з КНП «КЛШМД м. Львова», взятих при операції 24.01.2016. за результатами якого гістологічно встановлено «помірнодиференційована аденокарцинома; рТз».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 у стаціонарі ЛДОРЛДЦ померла. (мед.картка стаціонарного хворого а.с.39, посмертний епікриз а.с.40)

Слідчим відділом Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005441, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2016. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

З заявою про кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування звернулась ОСОБА_1 , у якій просила вжити заходів до медичних працівників КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», які неналежно виконували свої професійні обов`язки під час лікування її матері ОСОБА_9 , внаслідок чого остання померла.

За результатом досудового розслідування, встановлено наступне.

ОСОБА_9 , 1960 року народження, ургентно звернулася за медичною допомогою у приймальне відділення КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», у зв`язку з появою 8 год тому різкого болю в епігастрії та правому підребер`ї. Після огляду черговим хірургом ОСОБА_6 , ОСОБА_9 госпіталізовано в хірургічне відділення № 2 з діагнозом "Гострий калькульозний холецистит" (медична карта стаціонарного хворого № 1867). Пацієнтку дообстежено: УСГ ОЧП (ознаки гострого запалення жовчевого міхура), Rtg- графія ОГК і ОЧП (без особливостей), загальні та біохімічні аналізи крові та сечі, консультована черговим терапевтом. Призначено консервативне лікування, яке дещо покращило загальний стан хворої. 24.01.2016 р. оглянута завідуючим відділення ОСОБА_19 - рекомендовано оперативне лікування в ургентному порядку. 24.01.2016 р. о 10:45- 12:10 хірургом ОСОБА_6 виконано операцію - холецистекомія, дренування черевної порожнини. Інтраопераційно: жовчевий міхур з потовщеною, гіперемованою стінкою, в просвіті 2 конкременти 1,5 та 2,0 см. 25.01.2016 р, оглянута проф. ОСОБА_24 , отримано рекомендації щодо подальшого лікування хворої. Післяопераційний період протікав без ускладнень. 02.02.2016 р. у задовільному стані виписана на амбулаторне лікування з діагнозом «Гострий флегмонозний калькульозний холецистит».

28.01.2016 р. проведено патогістологічне дослідження №1709 видаленого жовчевого міхура. Висновок: флегмонозний холецистит, перихолецистиг, аденоміоз, ознаки малігнізації.

Проте в медичній карті стаціонарного хворого № 1867 діагноз заключний клінічний вказаний ОСОБА_6 «Гострий флегмонозний калькульозний холецистит», а в п. 24 не зазначено про спеціальне лікування для хворих на злоякісні новоутворення. Повторно ОСОБА_9 госпіталізована в хірургічне відділення №'2 КИП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» 19.ОЙ.2016 р. медична карта стаціонарного хворого №23759, лікуючий лікар ОСОБА_8 , у зв`язку з вираженим больовим синдромом, появою жовтяниці. При дообстеженні (УГС, Rtg-графія, КТ) виявлено інфільтративний процес ложа жовчевого міхура. 21.09.2016 р. пацієнтка виписана з відділення для продовження лікування в онколога.

Протягом з 21.09.2016 р. до 24.10.2016 р. та з 28.11.2016 р. до 02.12.2016 р. ОСОБА_9 знаходилась на лікуванні у КНП ЛОР «Львівський державний онкологічний регіональний лікувально-діагностичний центр» (найменування закладу охорони здоров`я, що чинне на час складання постанови) з діагнозом Са жовчного міхура, ст IV кл.гр. II, mts в заочеревинні л/вузли, prolongatio morbi, дуоденальний стеноз.

Згідно з протоколом патологоанатомічного дослідження № 32 від 02.12.2016 р., причина смерті - гостра серцева недостатність, рецидив пухлини з поширенням на гепатодуоденальну зв`язку, рак жовчевого міхура. У Клініко-патолого-анатомічному епікризі встановлено, що безпосередньою причиною смерті є рецидив тромбоемболії з розвитком правошлуночкової недостатності.

У ході досудового розслідування проведено низку слідчих дій, зокрема витребувано первинну документацію, допитано свідків, призначено та проведено експертизи. Згідно експертних заключень тв інших проведених слідчих дій, хоча і встановлено порушення надання медичної допомоги, однак не здобуто об`єктивних даних для встановлення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, а саме прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями лікарів і тяжким наслідком у вигляді смерті ОСОБА_9 , а тому кримінальне провадження, постановою слідчого від09.07.2019 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. (а.с.11-16)

У судовому розгляді допитано свідка - заступника головного лікаря з хірургічної роботи ОСОБА_13 , який зазначив, що дії лікуючого лікаря при отриманні результатів гістологічного дослідження, в яких йдеться «флегмонозний холецистит, періхолецистит, аденоміоз. ознаки малігнізації» полягають у тому, щоб скеровувати такий гістологічний матеріал до ЛДОРЛДЦ для перегляду матеріалів. Патгістологічний діагноз свідчить про те, що в ОСОБА_9 , станом на 24.01.2016, вже було онкологічне захворювання, хоча проявів поширення не було. При встановленні онкологічного діагнозу лікуючий лікар зобов`язаний направити пацієнта в ЛДОРЛДЦ. Він, свідок бачив два документи з різними діагнозами хворої ОСОБА_9 . В одному без зазначення діагнозу «малігнізація» в іншому документі діагноз «малігнізація», вважає, що у діагнозі сталася помилка, діагноз «малігнізація» був дописаний, а коли саме створений допис інформацією не володіє.

Допитана в судовому засіданні свідок - завідувач міським патологоанатомічним центром КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» ОСОБА_22 повідомила, що гістологічне дослідження проводив ОСОБА_15 , який звільнився у кінці 2016. у зв`язку з переїздом до Києва. Гістологічний діагноз був: гострий флегмонозний холецистит з малігнізацією. Цей діагноз свідчить про наявність онкозахворювання. Після виявлення такого діагнозу лікуючий лікар в обов`язковому порядку повинен направити гістологічні матеріали в КНП ЛОР «Львівський державний онкологічний регіональний лікувально- діагностичний центр» для підтвердження або спростування гістологічного дослідження.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за їх згодою допитувались судом, як свідки і у своїх свідченням підтвердили факти викладені в позовній заяві та перебіг лікування ОСОБА_9 лікуючими лікарями ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Дослідженими судом матеріалами кримінального провадження № 0005441, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2016. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України судом встановлено, що відповідно до висновку за результатами клініко-експертної оцінки надання медичної допомоги ОСОБА_9 , 1960 р.н., проведеного Департаменті охорони здоров`я ЛОДА, комісія, зокрема, дійшла наступних висновків.

Надання медичної допомоги пацієнтці ОСОБА_9 відповідає «Клінічному протоколу надання медичної допомоги хворим з гострим холециститом», затвердженому наказом МОЗ України від 02.04.2010 р. № 297 та локальному протоколу з «Гострим холециститом» КМК ЛШМД, II хірургічного відділення.

28.01.2016 р. проведено патгістологічне дослідження №1709 видаленого жовчевого міхура. Висновок флегмонозний холецистит, перихолецистит, аденоміоз, ознаки малігнізації Висновок мав бути пересланий в клінічне відділення (під розписку) та вміщений в історію хвороби. Проте діагноз «перихолецистит, аденоміоз, ознаки малігнізації» не внесений в медичну картку стаціонарного хворого №1867.

Лікуючий лікар був зобов`язаний повідомити патогістологічний діагноз пацієнт відобразити діагноз в медичній карті стаціонарного хворого та подати повідомленні онкологу за місцем проживання ОСОБА_25 (форму первинної облікової документам» №090/о «Повідомлення про хворого з уперше в житті встановленим діагнозом раку а/, іншого злоякісного новоутворення»),

Гістологічне дослідження №1709-13 від 28.01.2016 р. жовчевого міхура містить ряд недоліків, а саме: відсутній деталізований мікроскопів опис біоптату; термін «малігнізанія» не розкриває в повній мірі масштабу і характеру процесу в міхурі, оскільки не уточнено, які конкретно гістологічні структури уражені (залозистий епітелій, стромальний компонент чи м`язевий).

Судовим розглядом встановлено, що після проведеної операції хворій ОСОБА_9 24.01.2016 р. хірург ОСОБА_6 направив тканини хворої для проведення гістологічного дослідження, результати якої першим отримав зав. 2-м хірургічним відділенням відповідача ОСОБА_19 який зробив запис в журналі операції №20 з результатами висновку гістолога ОСОБА_15 № 1709-13 від 28.01.2016 р. в якому діагноз «Малігнізація» не зазначена.

ОСОБА_6 отримав гістологію ОСОБА_9 від зав. відділом 2-го хірургічного відділення. Лікар записав діагноз із гістології у медичну карту стаціонарного № 1867, саме так як було записано гістологом, без діагнозу «малігнізація», а в день виписки хворої ОСОБА_9 з стаціонару лікарні, у медичну карту № 1867 вклеїв результати гістологічного дослідження та передав старшій мед.сестрі 2-го хірургічного відділення для скерування до архіву відповідача.

Допитана як свідок ОСОБА_8 показала, зокрема, що вона, будучи лікарем ОСОБА_9 з 19 по 21 вересня 2016 р. Як лікар виконала свій обов`язок, вчасно надавши в доступній формі інформацію про стан здоров`я пацієнта. На підставі її рекомендацій ОСОБА_9 звернулася до професора ОСОБА_11 у ЛДОРЛДЦ, де в подальшому і продовжила лікування. 21 вересня 2016 р. вона, ОСОБА_8 оформила виписку медичної карти стаціонарного хворого № 23759, оскільки хвора ОСОБА_9 самовільно припинила лікування під наглядом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Отже для застосування цієї норми обов`язковою умовою є настання смерті родича позивачів внаслідок протиправних дій відповідача. Тобто необхідні такі обов`язкові складові, як: вина, дія чи бездіяльність особи внаслідок якої настала смерть потерпілого (винне діяння, наслідок, причинний зв`язок.) При цьому, належним та допустимим доказом вини особи у смерті потерпілого є вирок суду.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, «відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: 1) наявність такої шкоди, 2) нротиправність діяння її заподіювана. 3) наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та 4) вини останнього в її заподіянні. Суд. зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору». Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Позивачі ставлять вимогу про відшкодування їм моральної шкоди, яка завдана неналежним лікуванням їх матері та дружини. Позивачами не заявляються вимоги про стягнення моральної шкоди завданою смертю близької людини.

Судовим розглядом не встановлено, що між діями третіх осіб у справі та смертю ОСОБА_9 наявний причинно-наслідковий зв`язок. Відсутній вирок суду, яким було б засуджено будь кого з працівників Відповідача. Також не доведено, яка саме шкода заподіяна і у чому вона виражена для кожного з Позивачів і який зв`язок між такою шкодою та діями або бездіяльністю працівників Відповідача.

Доводами Позивачів вказується на втрату часу у лікуванні, однак наслідки такої втрати грунтуються лише на припущеннях. Проведеними експертизами та досудовим розслідуванням загалом у кримінальному провадженні з приводу смерті ОСОБА_9 , не встановлено наявності зв`язку між лікуванням ОСОБА_9 у КНП КЛШМД та ефективності її лікування у ЛДОРЛДЦ, а також настанням смерті внаслідок онкозахворювання.

Крім того, відсутній будь який належний та допустимий доказ притягнення працівників Відповідача, лікарів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до будь якого виду відповідальності за неналежне виконання професійних обов`язків при лікуванні ОСОБА_9 .

Підставою позову, яку доводять Позивачі є неналежне надання медичної допомоги ОСОБА_9 , у такому випадку суд вважає, що право на звернення з вимогою про відшкодування моральної шкоди належало самій потерпілій, однак вона таких вимог, після лікування у медичному закладі Відповідача не ставила.

Суд не може прийняти до уваги судову практику, на яку посилається сторона Позивачів, оскільки така стосується відшкодування шкоди через встановлення вини медичного персоналу у неналежному проведенні лікування, наслідком якого була смерть пацієнта.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними і у їх задоволенні слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином судові витрати у цій справі відносяться у рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 19, 23, 26, 34, 141, 209, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», треті особи на стороні відповідача ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Миколайчука, 9.

Третя особа: ОСОБА_6 , РНОКПП відсутній, адреса: АДРЕСА_3

Третя особа: ОСОБА_8 , РНОКПП відсутній, адреса: АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 липня 2021 року

Суддя П. Т. Едер