печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2021 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Підпалого В.В.,

при секретарі Луцюк А.В.

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут геоінформатики» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮС Імпорт Експорт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Резерв», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренда» про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання правочину недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію та реєстраційних записів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 757/22672/21-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут геоінформатики» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮС Імпорт Експорт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Резерв», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренда» про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання правочину недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію та реєстраційних записів.

В подальшому позивачем було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомості, який на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_1 , а саме: нежитлові приміщення площею 3000 м.кв, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 секції 3-4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 82), посилаючись на те, що між сторонами виник спір, що у свою чергу може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду та зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої та частини другої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Як вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, а невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний об`єкт нерухомості впливатиме на ефективність захисту та унеможливить виконання гіпотетичного рішення суду про задоволення вимог позову, оскільки відповідач має змогу відчужити майно.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що оскільки існують обґрунтовані ризики того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, зважаючи на те, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами та не є забороненими, суд вважає, що заява позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут геоінформатики» про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут геоінформатики» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Карбон ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Денді-Карбон», Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮС Імпорт Експорт», Товариство з обмеженою відповідальністю «Констеб ЛТД», Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Резерв», Товариство з обмеженою відповідальністю «Маренда» про витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання правочину недійсним, скасування рішень про державну реєстрацію та реєстраційних записів, - задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомості, який на праві приватної власності зареєстрований за ОСОБА_1 , а саме: нежитлові приміщення площею 3000 м.кв, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 секції 3-4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 82).

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя В.В. Підпалий