справа № 399/69/21
провадження № 2/399/120/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді Шуліка О.О.

за участю секретарів Маслової К.М., Бобрик І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Онуфріївка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом згідно якого прохає суд визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області площею 3,5302 га із кадастровим номером :02:000:2190 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку її спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1032 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Камбурліївка, Онуфріївського району, Кіровоградської області померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на момент Смерті ОСОБА_4 належали земельні ділянки площею 3,5302 га із кадастровим номером 352462500:02:000:2190 та площею 3,51 га із кадастровим номером :02:000:0191, які розташовані на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім двох вказаних земельних ділянок ОСОБА_4 на момент смерті також належав житловий будинок із надвірними господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в якому вона постійно проживала. Будинок збудовано до 1992 року. ОСОБА_4 він належить згідно із записом у по господарській книзі № 7, особовий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою сільської ради від 12.02.2018 року за № 98. ОСОБА_4 за свого життя у шлюбі не перебувала власних дітей не мала. Вона приходилась донькою її та відповідача ОСОБА_3 прабабусі ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також тіткою ОСОБА_2 , відповідача по справі, її батька ОСОБА_6 і ОСОБА_7 яка є матір`ю відповідача ОСОБА_3 . Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом В ЄЄ № 214720 від 13.06.2005 року, яке видано державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори, реєстровий номер свідоцтва 1489, підтверджується, що земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:2190 площею 3,5302 га ОСОБА_4 успадкувала від її прабабусі (своєї матері) ОСОБА_5 . 08.08.2005 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті наступним чином розпорядилась належним їй на той час майном, а саме: відповідачу ОСОБА_2 заповіла житловий будинок, що по АДРЕСА_1 , їй та відповідачу ОСОБА_3 заповіла земельні ділянки, їй - земельну ділянку площею 3,5302 га із кадастровим номером :02:000:2190, а відповідачу ОСОБА_3 - іншу із двох земельну ділянку площею 3,51 га із кадастровим номером :02:000:0191. Вище наведене розпорядження ОСОБА_4 на випадок смерті документально оформлено трьома письмовими заповітами, які було складено і підписано заповідачем 08.08.2005 року в один і той же час о 15 год. 25 хв. та які посвідчено секретарем Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області Трепачовою Н.М. Зміна нею прізвища із ОСОБА_8 , як зазначено у заповіті від 08.08.2005 року, на Шебелу підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.08.20.07 року, виданим Омельницькою сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області у зв`язку із реєстрацією у вказаний день шлюбу між мною та ОСОБА_9 , відповідний актовий запис за № 01 від 20.08.2007 року. Складений на її ім`я заповіт ОСОБА_4 від 08.08.2005 року було зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 62681267. Вказаний заповіт за життя заповідача не змінювався та не скасовувався, про що свідчить як відповідного змісту відмітка секретаря Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області на першому примірнику заповіту, датована 06.02.2018 року, так і запис «чинний» у Спадковому реєстрі у відповідній графі «стан», про що свідчить інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 26.12.2018 року за № 54618024. Онуфріївською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 27 лютого 2018 року було заведено спадкову справу № 37/2018. У Спадковому реєстрі спадкова справа має № 62070170. При цьому підставою для заведення спадкової справи слугувала заява відповідача ОСОБА_2 від 27.02.2018 року про прийняття ним спадщини за заповітом, який посвідчено Камбурліївською сільською радою Онуфріївського району Кіровоградської області 08.08.2005 року за реєстровим № 24. Крім відповідача ОСОБА_2 заяви про прийняття спадщини було подано в установлений законодавством строк нею, ОСОБА_1 , заява про прийняття спадщини від 09.06.2018 року, а також відповідачем ОСОБА_3 , заява про прийняття спадщини від 12.06.2018 року. 22.02.2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Онуфріївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 08.08.2005 року за реєстровим № 24, на дві земельні ділянки площами 3, 53 га та 3, 51 га. Постановою державного нотаріуса Онуфріївської державної нотаріальної контори від 22.02.2019 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. В подальшому ОСОБА_2 звернувся із позовом до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, відповідачі за позовом - ОСОБА_3 та Камбурліївська сільська рада Онуфріївського району Кіровоградської області, третя особа - ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсним заповіт від 08.08.2005 року за реєстровим № 25, складений ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , а також визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом після ОСОБА_4 право власності на земельні ділянки площею 3, 5302 га із кадастровим номером :02:000:2190 та площею 3, 5081 га із кадастровим номером :02:000:0191. У підтвердження наявності підстав для спадкування земельних ділянок після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_2 надав суду заповіт на своє ім`я від імені ОСОБА_4 , який датовано 08.08.2005 року, тобто тим самим числом, що і три заповіти, про які вона вказувала вище, за реєстровим № 24. Відмінність цього заповіту від іншого на ім`я ОСОБА_2 , про який вона вказувала вище, полягає в тому, що у заповіті, на який посилався ОСОБА_2 , відомості про час його складання вказано 13 год. 22 хв., а також в тому, що ним охоплено все майно та всі права заповідача на момент смерті. На відміну від вказаного заповіту, як вже вказувалось нею, у заповіті від 08.08.2005 року із часом складання 15 год. 25 хв. заповідач заповіла ОСОБА_2 лише житловий будинок по АДРЕСА_1 . Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2020 року, справа № 399/486/19, суддя Лях М.М., Шліпову Ю.М. повністю відмовлено в задоволенні позову. Вказане рішення не оскаржувалось в установленому процесуальним законом порядку та набрало законної сили 07 серпня 2020 року. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2020 року по справі № 399/486/19 встановлено ту обставину, зокрема що за часом заповіт № 24 на користь позивача ОСОБА_2 складено раніше інших трьох заповітів, які складені в один і той же час о 15 год. 25 хв.

Крім того, згідно з вказаним вище рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області в тексті заповіту від 08 серпня 2005 року за реєстровим № 25 на ім`я ОСОБА_3 відсутні умови, які суперечать закону або моральним засадам суспільства. За рішенням суду заповіт складено особою, яка мала на це право, та відповідає вимогам закону щодо його форми та посвідчення. Посилання позивача на те, що в тексті заповіту № 25 не конкретизовано те, на яку саме земельну ділянку заповідач склала заповіт, реєстраційний номер указано з виправленням і не відомо він в книзі реєстрації № 25 чи за іншим номером, заповіт має суперечності та незрозумілості в тексті, а його відомості необхідні для оформлення по заповіту № 24 попередньому, не є підставою вважати вказаний заповіт нікчемним за ст. 1257 ЦК України. Як вказано в зазначеному рішенні суду, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що на час складання заповітів ОСОБА_4 працювала секретарем Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та посвідчувала заповіти померлої. Пояснила, що особисто ходила додому до померлої із текстом заповіту, згідно якого все своє майно ОСОБА_4 заповідала позивачу, але вона не підписувала той заповіт та попросила підготувати три інших, згідно яких вона заповіла паї ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а житловий будинок - ОСОБА_2 . Дані в книгу реєстрації нотаріальних дій вносила вона особисто, не пам`ятає те, через що в нумерації виникли неточності, оскільки це було дуже давно. Де подівся непідписаний заповіт на користь ОСОБА_2 , не пам`ятає. Постановою від 21.10.2020 року державний нотаріус Онуфріївської державної котаріальної контори відмовив їй, ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим 08.08.2005 року, після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 3,5302 га із кадастровим номером :02:000:2190. В основу постанови нотаріус поклав ті обставини, що заповіт на її ім`я містить незастережені підписом посадової особи та печаткою виправлення, а також відсутність у мене правовстановлюючих документів на успадковану земельну ділянку. На першому примірнику заповіту від 08.08.2005 року, складеного на її ім`я ОСОБА_4 , дійсно мається незастережне виправлення в номері заповіту за реєстром, так як накладаються один на інший другий цифровий знак у реєстровому номері, а саме: виконана друкарським способом цифра «З» та виконана рукописним способом цифра «1». Разом із тим вказана обставина не впливає на дійсність зазначеного заповіту. Подібне виправлення мається і в заповіті від 08.08.2005 року на ім`я відповідача ОСОБА_3 . За змістом рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2020 року по справі № 399/486/19 вказана обставина не є підставою вважати такий заповіт нікчемним за ст.. 1257 ЦК України. Право власності спадкодавця ОСОБА_4 на земельну ділянку із кадастровим номером :02:000:2190 площею 3, 5302 га, як вище вказувалось, "посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії КР № 093793 від 01.07.2009 року, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 21. Оригінал вказаного вище державного акту в неї відсутній. Відповідач ОСОБА_2 стверджує, зокрема у позовній заяві, справа № 399/486/19, що оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку перебуває в нього. Між ними існують неприязні відносини. Як наслідок, не дивлячись на відмову в позові по справі № 399/486/19, рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27 травня 2020 року, відповідач ОСОБА_2 вказаний документ їй не надає. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація відносно земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:2190 площею 3, 5302 га відсутня. Отже, за заповітом, посвідченим 08.08.2005 року, час складання якого 15 год. 25 хв., нею після смерті ОСОБА_4 успадковано земельну ділянку площею 3,5302 га з кадастровим номером :02:000:2190. Але в силу обставин, наведених вище, не представляється можливим документально оформити в нотаріальному порядку відповідне право - отримати свідоцтво про право на спадщину (на зазначену вище земельну ділянку). Відомості про вказану земельну ділянку, про ОСОБА_4 як про її власника, про свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 13.06.2005 року державним нотаріусом Онуфріївської державної нотаріальної контори за № 1489 як про підставу виникнення у спадкодавця права власності на ділянку, про державний акт на право власності на земельну ділянку від 01.07.2009 року КР № 093793 як про документ, що посвідчує належність спадкодавцю права власності на ділянку, включено до Державного земельного кадастру. Ця обставина підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 20.11.2020 року за № НВ-020. У зв`язку з вищевикладеними обставинами прохає задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2021 року матеріали цивільної справи залишено без руху

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 5.03.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 15.04.2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 6.05.2021 року витребувано з Онуфріївського районного суду Кіровоградської області матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на земельну ділянку.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 26.05.2021 року витребувано з Онуфріївської селищної ради Кіровоградської області книгу запису нотаріальних дій, а саме заповітів, посвідчених у 2005 році та другі примірники заповітів № 20,№21,№ 24 та № 25 складених ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Білокінь О.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, вважає, що підстав для тлумачення заповіту складеного померлою на ім`я позивача не має, оскільки достеменно відомо, яку саме земельну ділянку успадкувала померла від своєї матері. Крім того, вважає заповіт № 24 складений начебто померлою на ім`я ОСОБА_2 нікчемним, оскільки в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 сам зазначив, що даний заповіт підписав він сам, оскільки померла хворіла і попрохала зробити це його замість неї. Судові витрати прохав залишити по фактично понесеним.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча в попередньому судовому засіданні, а саме 14.06.2021 року надав суду пояснення, де зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки в заповіті який складений померлою його тіткою на ім`я ОСОБА_1 ( ОСОБА_8 ) є виправлення вулиці. Також зазначив, що даної вулиці яка зазначена була в заповіті в загалі не існує в їх селі. Та не розуміє чому, в заповіті зазначено два секретаря сільської ради, заповіт посвідчила ОСОБА_10 , а виправлення зробила « ОСОБА_13 ». Вважає, що заповіт тітка зробила на ім`я ОСОБА_11 у 2004 році, а у 2005 році він відніс заповіт на « ОСОБА_11 » у сільську раду, та ОСОБА_10 сказав, що за тіткою ніхто не бажає доглядати, а тому зазначив, що він буде доглядати за тіткою. Після чого був складений заповіт на все майно, заповіт на все майно підписав він за тітку, оскільки тітка йому так сказала зробить, також зазначає, що тітка толком писати не вміла. Вважає, що інші заповіти це зробили вони самі, доказів того, що заповіт був складений на «Калініна» у 2004 році надати не може, та доказів на підтвердження своїх слів, що вони самі зробили інші заповіти також надати не зможе, оскільки пройшло вже майже двадцять років.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, але завчасно надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає в повному обсязі та прохає їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що на час складання заповітів працювала секретарем Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та посвідчувала заповіти померлої. Пояснила, що особисто ходила до дому до померлої з текстом заповіту, згідно якого все своє майно ОСОБА_4 заповідала ОСОБА_2 , але вона не підписувала той заповіт та попросила підготувати три інших, згідно яких вона заповіла паї ОСОБА_14 та ОСОБА_3 , а житловий будинок ОСОБА_2 . Після чого вона підготувала три заповіти, і пішла до неї вона їх підписала. Дані в книгу реєстрації нотаріальних дій вносила вона особисто, через що в нумерації виникли неточності не пам`ятає, оскільки це було дуже давно можливо допустила помилку, у зв`язку з тим, що на неї було покладено багато обов`язків. Де подівся непідписаний заповіт на користь ОСОБА_2 не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що після смерті ОСОБА_4 до неї звернувся ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після померлої за заповітом, після чого нею було заведено спадкову справу. Після перевірки в спадковому реєстрі заповіту на який послався ОСОБА_2 ,було встановлено, що в спадковому реєстрі даний заповіт не був зареєстрований. Вона роз`яснила ОСОБА_2 про звернення до сільської ради для внесення та реєстрації даного заповіту в спадковому реєстрі. Через деякий час подали заяву про прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_1 та потім ОСОБА_3 , також їм було нею роз`яснено право звернення до сільської ради для внесення даних заповітів у спадковий реєстр. Після перевірки на наявність заповітів в спадковому реєстрі було встановлено, що всі три заповіти є в спадковому реєстрі. Після чого було запропоновано ОСОБА_2 надати правовстановлюючі документи, але останній повідомив, що він не надасть документи. На даний час не пам`ятає, чи надавав ОСОБА_2 оригінал заповіту на все майно. Нею було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з яких підстав вже не пам`ятає. Номера були різні і неможливо було встановити який перший, з приводу зазначення в заповітах часу складання не має можливості з цього приводу щось пояснити. Також зазначила, що у заповіті були виправлення, та в заповіті на ОСОБА_3 неможливо було встановити, яке майно померла йому заповідала. Також відсутні правовстановлюючі документи на майно.

В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Вислухавши представника позивача ОСОБА_1 адвокат Білокінь О.О., пояснення ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , дослідивши матеріали цивільної справи № 399/486/19, дослідивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Частинами 1 і 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 - 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі: земельні ділянки площею 3, 5302 га, кадастровий номер :02:000:2190 та площею 3, 5081 га, кадастровий номер :02:000:0191, що розташовані на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області та передані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державними актами на право власності на земельні ділянки серії КР № 093793 від 01.07.2009 року та серії Р2 № 475663 від 28.08.2002 року.

Згідно довідки № 98 виданою Камбурліївською сільською радою встановлено, що власником будинку в АДРЕСА_1 являється померла ОСОБА_4 згідно по господарської книги № 7.

Позивач є спадкоємцем померлої за заповітом від 08.08.2005 року, посвідченим секретарем Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області Трепачовою Н.М., зареєстровано в реєстрі за № 21.

В судовому засіданні було досліджено оригінали вищевказаних заповітів, які були витребувані з Камбулріївської сільської ради, а саме:

1) № 21 яким спадкодавець на випадок своєї смерті Державний акт на землю, що належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 214720 заповіла ОСОБА_14 (заповіт підписаний померлою в присутності секретаря Камбурліївської сільської ради Трепачовою Н.М. о 15 год. 25 хв. 8.08.2005 року), номер в спадковому реєстрі 62681267,

2) № 25 яким спадкодавець на випадок своєї смерті Державний акт на землю, що знаходиться в оренді СТОВ «Родіна» заповіла ОСОБА_3 (заповіт підписаний померлою в присутності секретаря Камбурліївської сільської ради ОСОБА_10 о 15 год. 25 хв. 8.08.2005 року), номер в спадковому реєстрі 62681297;

3) № 20( з виправленням на №22)яким спадкодавець на випадок своєї смерті будинок , що знаходиться в в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 (заповіт підписаний померлою в присутності секретаря Камбурліївської сільської ради Трепачовою Н.М. о 15 год. 25 хв. 8.08.2005 року).

Оригінал заповіту та другий примірник № 24 від 08.08.2005 року в Камбурліївській сільській раді відсутній, що підтверджується листом від 25.06.2021 року.

Згідно копії заповіту № 24 яким спадкодавець на випадок своєї смерті усі свої права та обов`язки, які належатимуть їй в майбутньому та все своє майно заповіла ОСОБА_2 (заповіт підписаний начебто померлою в присутності секретаря Камбурліївської сільської ради ОСОБА_10 о 13 год. 22 хв. 8.08.2005 року), номер в спадковому реєстрі 63497179.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 20.08.2007 року встановлено, ОСОБА_14 зареєструвала шлюб та після реєстрації шлюбу здобула прізвище « ОСОБА_12 »

З метою оформлення спадщини 9.06.2018 року позивач подала заяву про прийняття спадщини до Онуфріївської державної нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса Онуфріївської державної нотаріальної контори Оніщенко А.А. від 21.10.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заповіт поданий для оформлення спадщини має незастережені виправлення, а також відсутні правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку, видати свідоцтво про право на спадщину немає можливості.

В судовому засіданні було досліджено книгу запису нотаріальних дій (справа: 4.1), з 2004 по 2008 роки, де внесено запис про складений заповіт на ім`я « ОСОБА_11 », на ім`я « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_8 » , проте нумерація в книзі зазначена невірно, а саме: 25, 21, 22, 23, 24 та містить виправлення, записи 25,21,22 містять саме від заповідача ОСОБА_4 , 23, 24 іншої особи, що не стосується даної справи.

В судовому засіданні було досліджено матеріали цивільної справи, яка містить копію спадкової справи № 37/2018 після смерті ОСОБА_4 , розпочатої 27.02.2018 року Онуфріївською державною нотаріальною конторою, вбачається, що 27.02.2018 року, 09.06.2018 року та 12.06.2018 року з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 /а.с. 161-179/.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2020 року встановлено, а саме довідкою № 126 від 27.12.2019 року, що земельні ділянки (паї) ОСОБА_4 за кадастровим номером :02:000:2190 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 093793 від 01.07.2009 року та за кадастровим номером :02:000:0191 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р2 № 475663 від 28.08.2002 року знаходяться в оренді у СТОВ «Родіна» згідно договорів оренди землі від 05.12.2007 року № 577 та від 03.03.2014 року № 578.

Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 27.05.2020 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області, Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області про визнання правочину недійсним та визнання права власності на земельну ділянку, відмовлено.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.06.2005 року встановлено, що померла успадкувала земельну ділянку розміром 3,53 га, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить спадкодавцеві на підставі державного акту серії Р2№ 475662 виданого Онуфріївською районною державною адміністрацією 28.08.2002 року та зареєстрована в книзі записів державних актів на право власності на землю за № 161.

Вимоги до форми заповіту та порядку його посвідчення встановлені статтею 1247 ЦК України, згідно якої загальними вимогами до форми заповіту є складання заповіту в письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт повинен бути особисто підписаний заповідачем.

У частині другій та четвертій статті 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

При складенні заповідачем декількох заповітів може мати місце їх «конкуренція», оскільки необхідно з`ясувати, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно.

Аналіз частини другої та третьої статті 1254 ЦК України дозволяє констатувати, що законодавець для випадку, коли заповідачем складено декілька заповітів, передбачив правила, що повинні враховуватися для того, щоб визначити, який саме заповіт (заповіти) визначає (визначають) спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкове майно. Такі правила полягають в тому, що:

- по-перше, внаслідок складення нового заповіту відбувається втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт повністю суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі останнього заповіту;

- по-друге, внаслідок складення нового заповіту відбувається часткова втрата чинності попереднім заповітом. Тобто, якщо новий заповіт частково суперечить попередньому заповіту, то новий заповіт тільки частково скасовує попередній заповіт і визначення спадкоємця (спадкоємців) і/або спадкового майна відбувається на підставі двох заповітів.

У справі, що переглядається встановлено, що 08.08.2005 року о 13 год.22 хв. ОСОБА_4 на випадок її смерті склала заповітне розпорядження, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла ОСОБА_2 .

Разом із тим, 8.08.2005 року о 15.год. 25 хв. ОСОБА_4 на випадок її смерті склала новий заповіт яким заповіла Державний акт на землю, що належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 214720 заповіла ОСОБА_14 , номер в спадковому реєстрі 62681267;

- 8.08.2005 року о 15.год. 25 хв. ОСОБА_4 на випадок її смерті склала новий заповіт яким заповіла Державний акт на землю, що знаходиться в оренді СТОВ «Родіна» заповіла ОСОБА_3 , номер в спадковому реєстрі 62681297;

- 8.08.2005 року о 15.год. 25 хв. ОСОБА_4 на випадок її смерті склала новий заповіт яким заповіла будинок , що знаходиться в в АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2 .

Таким чином, оскільки нові заповіти № НОМЕР_4 , №21, №25 повністю суперечить попередньому заповіту №24 щодо визначення спадкоємця та майна, то нові заповіти№ НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , №25 скасовують попередній заповіт №24.

Призначення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 спадкоємцями є виключним правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі № 347/1933/16 № провадження 61-26375св18.

Крім того, в судовому засіданні 14.06.2021 року, встановлено та відповідач ОСОБА_2 зазначив, що заповіт № 24 складений о 13.22 год. яким заповідач ОСОБА_4 на випадок своєї смерті усі свої права та обов`язки, які належатимуть їй в майбутньому та все своє майно заповіла ОСОБА_2 , він підписав сам, оскільки «тітка його попрохала».

Також в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , яка попереджена про кримінальну відповідальність під розписку зазначила, що померла ОСОБА_16 заповіт № НОМЕР_6 на все майно на ОСОБА_2 не підписувала та де подівся заповіт № 24 вона не знає.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2019 року у справі № 759/2328/16-ц (провадження № 61-5800зпв18) зроблено висновок, що «нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (абзац 1 частини другої статті 1247 ЦК України).

У частини першій статті 1257 ЦК України передбачено, що заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми, є нікчемним.

Таким чином, непідписання заповіту заповідачем свідчить, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його форми, та, відповідно до частини першої статті 1257 ЦК України, це має наслідком його нікчемність.

За таких обставин, заповіт № 24 складений о 13.22 год. яким заповідач ОСОБА_4 на випадок своєї смерті усі свої права та обов`язки, які належатимуть їй в майбутньому та все своє майно заповіла ОСОБА_2 , він підписав сам та є нікчемним на підставі частини першої статті 1257 ЦК України.

Згідно частини другої статті 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 716/1051/17 № провадження 61-40992св18.

Щодо заперечення відповідача, що в заповіті є виправлення то суд виходить з наступного, а також звертає увагу на наступне:

Статтею 7 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на момент складання заповіту передбачено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Діюча на час складання 8.08.2005 року оспорюваного у цій справі заповіту Інструкція «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затверджена наказом Мін`юсту України від 25 серпня 1994 року № 22/5, діяла в редакції зі змінами, станом на 8.08. 2005 року та на відміну від Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, який набув чинності з 02 грудня 2011 року, не містила положень щодо обов`язкового зазначення в заповіті (у разі, якщо посадова особа органу місцевого самоврядування на прохання особи записала заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів), перед його підписом вказівки про прочитання його уголос та підписання заповідачем.

На відміну від Додатку № 1 до Порядку від 11 листопада 2011 року № 3306/5, Додаток № 6 до Інструкції від 03 березня 2004 року № 20/5 містив лише вимоги щодо необхідності зазначення про підписання заповіту громадянином у присутності відповідної посадової особи, що вчиняє нотаріальну дію, встановлення особи заповідача та перевірки його дієздатності.

Обов`язок посадових осіб органу місцевого самоврядування на зазначення у заповіті перед його підписанням про його прочитання заповідачем вголос, у випадку складання такого заповіту відповідною посадовою особою зі слів заповідача, введено з набранням з 02 грудня 2011 року чинності Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5, який не діяв станом на момент посвідчення заповіту.

Інструкція «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затверджена наказом Мін`юсту України від 25 серпня 1994 року № 22/5, у редакції чинній на момент складання заповіту, зокрема у пункті 33 передбачала посвідчення посадовою особою виконавчого комітету заповітів дієздатних громадян, складених відповідно до вимог Цивільного кодексу і особисто поданих ними посадовій особі виконавчого комітету.

Тобто, вказаною Інструкцією не передбачалось повноважень посадової особи органу місцевого самоврядування на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Такі посадові особи лише посвідчували заповіти, які особисто подавались і складались дієздатними громадянами, які звертались до виконавчого комітету за вчиненням відповідної нотаріальної дії.

А тому, суд вважає заповіт № 21 від 8.08.2005 року, складений у письмовій формі із зазначенням дати та часу, особисто підписаний заповідачем ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Камбурліївської сільської ради Трепачовою Н.М, як уповноваженою на вчинення такої нотаріальної дії особою органу місцевого самоврядування.

Заповіт власноручно підписано заповідачем у присутності секретаря сільської ради, який в свою чергу вчинив нотаріальну дію щодо посвідчення складеного ним заповіту, що не викликало необхідності зачитувати заповідачем вголос складений і підписаний ним заповіт, як передбачено частиною другою статті 1248 ЦК України.

Невідповідність поштової адреси, а саме вулиці зазначеної у заповіті, на переконання суду, не може бути підставою для визнання його недійсним або нікчемним. Позивач не ставив під сумнів та не доводив факт того, що складання заповіту та його посвідчення відбувалося поза межами місця проживання померлої, а також з іншими грубими порушеннями, які мають наслідком визнання заповіту недійсним.

Тобто, суд приймає до уваги, що заповіт дійсно містить технічні помилки, але такі помилки не можуть бути підставами для визнання його недійсним або нікчемним. Крім того, відповідачу ОСОБА_2 в судовому засіданні неодноразово роз`яснено право звернення за правовою допомогою, але останній не скористався своїми правами та позову щодо недійсності заповіту він не заявляв.

Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 року справа № 397/1396/19 провадження № 61-14040св20, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.03.2021 року справа № 692/1164/18 провадження № 61-14767св20.

Крім того, суд також звертає увагу, що при дослідженні нотаріальної книги встановлено, що в номерах даної книги містяться виправлення і нумерація зазначена невірно та дана книга не пронумерована та не прошита, у відповідності до Інструкція «Про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України», затверджена наказом Мін`юсту України від 25 серпня 1994 року № 22/5, у редакції чинній на момент складання заповіту, але виходить з наступного:

За усталеною практикою ЄСПЛ, особа не може відповідати за можливі помилки представників органів влади під час виконання ними своїх обов`язків в процесі забезпечення їх законних прав та інтересів.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок("Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення ЄСПЛ у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Потреба виправити колишню «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу(рішення ЄСПЛ у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки").

Іншими словами,ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення ЄСПЛ у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Отже, йдеться про дотримання принципу «належного урядування».Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення ЄСПЛ у справах "Беєлер проти Італії" Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" "Москаль проти Польщі").

Дослідивши наявні докази та проаналізувавши практику вищих суддів і ЄСПЛ у подібних спорах, суд приходить до висновку, що недоліки, не впливають на загальний зміст заповіту. Внаслідок допущеної неістотної помилки представником влади буде означати необґрунтоване (свавільне) втручання в права та інтереси як заповідача ОСОБА_4 так і вигодонабувача за заповітом

При цьому суд зазначає, що виправлення цієї помилки є неможливим, внаслідок смерті заповідача ОСОБА_4 , а визнання нікчемним заповіту із формальних підстав означатиме нехтування останньою волею покійної ОСОБА_4 , що є неприпустимим, зважаючи як на норми Конституції та законів України, так і на моральні засади суспільства.

Таким чином, судом не встановлено того, що заповіт № 21 від 8.08.2005 року о 15.25. год. складений особою, яка не мала на це права, а також того, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тобто ознак нікчемності заповіту судом не встановлено.

Крім того, суд погоджується з думкою представника позивача, щодо відсутності підстав тлумачення заповіту № 21 від 8.08.2005 року, оскільки матеріали справи містять як копію заповіту № 21 від 8.08.2005 року та в судовому засіданні було оглянуто оригінал другого примірника заповіту № 21 від 8.08.2005 року так і матеріали справи місять копію свідоцтва про право на спадщину, яким померла успадкувала після своєї померлої матері зазначену земельну ділянку, тобто з заповіту № 21 можливо встановити яку земельну ділянку заповідала померла позивачу.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Згідно зі ст.1218ЦКУкраїни до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статті 81, 131 ЗК України передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, а також думку інших спадкоємців, та те, що позивач у позасудовому порядку не має можливості реалізувати своє право на спадщину, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області площею 3,5302 га із кадастровим номером :02:000:2190 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку її спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи,якому повне рішення небуло вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строкуна апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача адвокат: Білокінь Олег Олександрович, юридична адреса: 39631, Полтавська область, м.Кременчук, вул.. Київська, 65/2 оф.28.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя О.О. Шуліка