Справа № 571/67/20
Провадження № 2/571/18/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2021 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі: судді одноособово Комзюк А.Ф., при секретарі судового засідання Гордійчук Т.О., за участю позивача ОСОБА_1 , третьої особи ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рокитнівської районної державної нотаріальної контори, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Рокитнівської районної державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Він є єдиним спадкоємцем після смерті померлого, інших спадкоємців за заповітом немає. За життя батько склав заповіт у 2014 році, згідно якого заповів йому розпоряджатися усім його майном. В строк визначений законодавством із заявою про прийняття спадщини до Рокитнівської державної нотаріальної контори не звертався. В грудні 2019 позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом та просив оформити спадщину, але йому було відмовлено у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. З письмової відповіді нотаріуса йому стало відомо, що 12 грудня 2018 року нотаріальною конторою на вищевказаний будинок видані свідоцтва про право на спадщину за законом. Вважає, що пропущено строк з поважних причин. Просить визначити додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили та скасувати постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 23 серпня 2018 року, як незаконну.

Ухвалою суду від 23.01.2020 позовна заява була залишена без руху як така, що подана з порушенням вимог ч.3 ст.175 та ч.4 ст.188 ЦПК України.

29 січня 2020 року на виконання ухвали суду позивачем подано позовну заяву.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 зазначає, що про наявність заповіту після смерті батька до 2019 року він не знав, хоча до смерті спілкувався з батьком, так жили один біля одного. Однак, батько не повідомляв його, що заповів йому все належне йому майно. У встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори не звертався у зв`язку з хворобою. Вважає такі причини пропуску строку поважними та просить визначити додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

У підготовчому засіданні судом було запропоновано позивачеві та його представнику замінити відповідача по справі, а саме: Рокитнівську районну державну нотаріальну контору на належних відповідачів, а саме: спадкоємців, які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .. Однак, вказана пропозиція не була врахована позивачем та його представником. В подальшому у відкладене підготовче засідання позивач та представник позивача не з`являлися, заяв та клопотань до суду не подавали.

Ухвалою суду від 02.11.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Також, до участі у справі за ініціативи суду в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

В судовому засіданні 17.02.2021 позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Осика Ю.П. позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та доповнив, що через хворобу позивач не зміг вчасно оформити спадщини. Про те, що державний нотаріус викликала позивача до нотаріальної контори не знав, жодних повідомлень не отримував. Вважають, що у позивача були поважні причини пропуску шестимісячного строку, що є підставою для визначення додаткового.

У подальшому, у відкладені судові засідання 19.04.2021 та 23.06.2021 представник позивача повторно не з`явився. 23.06.2021 на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з його перебуванням у щорічній відпустці.

Враховуючи положення п.2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у відсутності представника позивача.

Позивач ОСОБА_1 просив позов задовольнити.

В судовому засіданні 17.02.2021 державний нотаріус Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Витичак Г.М. показала суду, що у вересні 2017 року до державної нотаріальної контори звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини після смерті батька та діда. Зі спадкового реєстру встановила, що є заповіт після смерті ОСОБА_4 . Почала викликати позивача до нотаріальної контори, оформлення спадщини відкладалося. Разом з тим, ОСОБА_1 до нотаріальної контори не з`являвся, тому почала оформляти спадкову справу, у грудні 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом. В процесі оформлення спадщини було встановлено, що нумерація спадкового будинку змінювалася, тому спадщина була оформлена на спадкове майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . Згодом, у серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини за заповітом, проте йому було відмовлено у зв`язку з тим, що він на час відкриття спадщини зі спадкоємцем не проживав, шестимісячний строк подачі заяви пропустив, а за викликами до нотаріальної контори для включення у коло спадкоємців за їх згодою, не з`явився.

Також державний нотаріус зазначила, що державна нотаріальна контора є неналежним відповідачем, оскільки в силу своїх посадових обов`язків лише вчиняє нотаріальні дії.

У подальшому, державний нотаріус у відкладені судові засідання не з`являлась, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи у її відсутності.

Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 показав суду, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їхня мати ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_4 . Про наявність заповіту він не знав, тому у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки у прізвищі мало місце розбіжність ОСОБА_6 , то нотаріусу подавали рішення суду, згідно якого встановлювались родинні стосунки. Таку ж заяву про прийняття спадщини подав племінник ОСОБА_3 . У нотаріуса з`ясувалося, що є заповіт після смерті батька. Почали викликати до нотаріальної контори брата ОСОБА_1 , оскільки вони з ОСОБА_3 погоджувалися включити його у коло спадкоємців за законом. Він особисто неодноразово пропонував позивачеві приїхати до нотаріальної контори та врегулювати всі питання спадкового майна, але позивач категорично відмовився , посилаючись на те, що візьме довідку і через суд поновить строк. Вважає, що довідка про хворобу не є поважною причиною, оскільки позивач був обізнаний та мав реальну можливість вчасно звернутися до нотаріальної контори. Більш того, дочка позивача працює фельдшером на ФАПі с.Купель, тому у позивача не було труднощів отримати вказану довідку.

Також зазначив, що спадковий будинок з надвірними будівлями знаходиться в АДРЕСА_2 . Задовго до смерті батько оформив право власності на вказаний житловий будинок. Посилання позивача на те, що спадковий будинок знаходиться в АДРЕСА_1 є безпідставним.

Оскільки позивач відмовився вирішити питання успадкування майна в позасудовому порядку, а вони з ОСОБА_3 вже отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, не згідний надати позивачеві згоди на поновлення пропущеного строку для подання заяви про прийняття спадщини та просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 показав суду, що позовні вимоги не визнає та зазначив, що він є спадкоємцем другої черги за законом в порядку представлення, так як на час смерті його мама померла. До нотаріальної контори звернувся в строки визначені законом та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_2 . Не згідний надати позивачеві згоди на поновлення пропущеного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Просив відмовити у задоволенні позову.

В подальшому у відкладене судове засідання ОСОБА_3 не за`являвся. 17.02.2021 до канцелярії суду подав заяву згідно якої просив справу розглядати без його участі та заначив, що позовні вимоги не визнає (а.с.139).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Купель, Рокитнівського району Рівненської області, якого батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.81).

Рішенням Рокитнівського районного суду від 27.10.2011 встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.87-88).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.02.2009, житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 на праві приватної вланості належить ОСОБА_4 (а.с.111).

Відповідно до заповіту від 24.03.2014 посвідченого секретарем виконкому Біловізької сільської ради, ОСОБА_4 на випадок смерті заповів усе своє майно, яке йому належить, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право запові своєму синові ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителю с.Купель, Рокитнівського району Рівненської області (а.с.6).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , згідно із вимогами ст.1235 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті батька.

З дослідженої в судовому засіданні спадкової справи встановлено, що Рокитнівською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області заведено спадкову справі за №213/2017 від 20.09.2017 після смерті ОСОБА_4 , за заявою ОСОБА_2 від 20.09.2017 (а.с.67).

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.80).

Також судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до Рокитнівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті діда ОСОБА_4 , як спадкоємця по праву представлення своєї матері (дочки спадкодавця) ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.69).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , іі батьками зазначено ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с.82).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_8 23 листопада 1985 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на ОСОБА_11 . Шлюб зареєстровано у Києво-Святошинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, актовий запис №4 (а.с.84).

Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , його батьками зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а.с.86).

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 (а.с.73).

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом встановлено, що спадкоємці за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шестимісячнй строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.125,126).

Слід зазначити, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (частини перша та третя статті 13 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої й апеляційної інстанцій).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину.

При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Належними відповідачами у спорах про призначення додаткового строку для прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину у встановлений законом строк, а не орган місцевого самоврядування.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховний Суд, висловленою у постанові від 15.07.2020 по справі 759/3515/19.

Судом встановлено, що спадкоємці за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.125,126).

Слід зазначити, що у підготовчому судовому засіданні було встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .. Судом неодноразово було запропоновано позивачеві подати заяву про заміну неналежного відповідача - Рокитнівська районна нотаріальна контора належним - спадкоємці, які прийняли спадщину. Водночас, на пропозицію суду таким правом позивач не скористався.

Ухвалою суду від 02 листопада 2020 року спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд залучив третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини ч.1 ст.1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач зазначає, що у визначений законом строк він не подав до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини за заповітом по причині необізнаності про складений заповіт.

Однак, згідно спадкової справи встановлено, що державним нотаріусом повідомлено ОСОБА_1 про наявність заповіту від 24.03.2014 від імені батька ОСОБА_4 . Нотаріус просив останнього з`явитися до нотаріальної контори до 28 серпня 2018 року з приводу оформлення спадщини на житловий будинок, який залишився після смерті батька. В разі неявки у вказаний строк, нотконторою будуть видані свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям, які своєчасно прийняли спадщину (а.с.100).

Крім того, 24.10.2018 державний нотаріус звертався до Рокитнівського районного суду із запитом про наявність позовної заяви від ОСОБА_1 , 1970 року народження, жителя с.Купель, Рокитнівського району Рівненської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.105).

25 жовтня 2018 Рокитнівським районним судом Рвненської області повідомлено нотаріальну контору, що позовна заява про прийняття спадщини від ОСОБА_1 до суду не надходила та судом не розглядалась (а.с.106).

Вказані обставини свідчать, що державним нотаріусом вжито заходів щодо повідомлення ОСОБА_1 про наявність заповіту після смерті батька ОСОБА_4 .

Таким чином, судом встановлено, що позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 ..

12 грудня 2018 року державним нотаріусом Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Витичак Г.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожного на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який знадиться в АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_4 (а.с.125-126).

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом статті 1271 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч.3 ст.1271 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Вказана правова позиція висловлена судовою палатою у цивільних справах Верховного суду України, висловленій при розгляді справи № 6-1486цс15.

Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Постановою державного нотаріуса Рокитнівської районної нотаріального округу Рівненської області від 23.08.2018, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті батька ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 у зв`язку з пропуском шестимісячного строку (а.с.19).

Відповідно до довідки Біловізької сільської ради №1744 від 25.11.2018, житловий будинок в АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_4 (а.с.113).

Повідомленням Рокитнівської районної державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 25.05.2020 року № 224/02-14 встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.09.2017 заведено спадково справу за заявами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі знайдено інформацію щодо складеного заповіту від імені ОСОБА_4 , посвідченого Біловіжською сільською радою Рокитнівського району 24.03.2014 за №14.

23 серпня 2018 року до нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 23 серпня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини і роз`яснено право звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

12 грудня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частинах кожному на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.37).

Відповідно до ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до роз`яснень наданих у п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

У Листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які прийняли спадщину за законом та яким видані свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, а ні матеріали спадкової справи, а ні надані позивачем матеріали, не міститься доказів реалізації останнім положень ч.2 ст.1272 ЦК України, щодо надання можливої згоди спадкоємцями, які спадщину прийняли.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 категорично заперечили щодо задоволення позовних вимог позивача, оскільки відмовляються надати письмові згоди на прийняття ОСОБА_1 спадщини.

В обґрунтування поважності причин пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька позивач посилаються на те, що хворів.

Згідно заключення ЛКК №1563 від 28.09.2017 вбачається, що ОСОБА_1 , 1970 року народження знаходився на амбулаторному лікуванні у сімейного лікаря з 18.09.2017 по 28.09.2017, з діагнозом: гострий трахеобронхіт (а.с.9).

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (Постанова Верховного Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року справа № 565/1145/17).

Таким чином, перебування спадкоємця за заповітом ОСОБА_1 11 календарних днів на лікарняному не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Оскільки, ще у серпні місяці 2018 року нотараріус повідомляв позивача про складений ОСОБА_4 заповіт на його користь.

Крім того, слід зазначити, що спадкоємець міг реалізувати своє право на прийняття спадщини шляхом надсилання відповідної заяви поштою у відповідності до п. 3.5. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказ Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5.

Отже, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, позивачем не подано жодного доказу наявності у неї певних об`єктивних перешкод, які б завадили їй вчинити певні визначені законодавством дії з прийняття спадщини.

Одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно, несе ризик настання наслідків, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що позивачем ОСОБА_1 не наведено причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини та приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.1268,1272 ЦК України, ст.ст. 264,265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рокитнівської районної державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - не встановлено.

Відповідач: Рокитнівська районна державна нотаріальна контора Рівненської області, місцезнаходження: смт.Рокитне, вул.Незалежності,21, код ЄДРПОУ - 35846148.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя соба: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повне рішення складено 30.06.2021.

Суддя А.Ф.Комзюк