Справа № 296/6110/21
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"09" липня 2021 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Петровська М.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №296/6110/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із вказаним позовом та просить:

- стягнути з ОСОБА_2 85 168,60 грн. в якості заборгованості за договором позики від 10.02.2012 року;

- стягнути з ОСОБА_2 50 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Разом з позовною заявою позивачем також подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої просить на період розгляду справи в суді накласти заборону відповідачу по справі - ОСОБА_2 - вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном, яким він володіє на праві власності.

В обгрунтування заяви вказав, що враховуючи характер спірних правовідносин, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи, з врахуванням того факту, що справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, на період розгляду заявлених позовних вимог необхідно забезпечити позов. Такий вид забезпечення позову необхідний для того, щоб відповідач не зміг протягом розгляду справи укласти будь-які договори відчуження майна та в такий спосіб перешкодити заявнику у зверненні стягнення на нього. Вважає, що даний вид забезпечення позову буде відповідати інтересам учасників справи та забезпечить належний їх захист, а не забезпечення позову навпаки утруднить виконання майбутнього рішення суду.

Вирішуючи питання про необхідність забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом приписів ч.6,7,8 ст.153 ЦПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з тим, заявником не надано до суду жодних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Також забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном, яким відповідач володіє на праві власності, заявником не обгрунтовано та є неспівмірним заявленим позовним вимогам. Крім того, як вбачається із наявних матеріалів справи, договір позики був укладений з ОСОБА_2 , а не ОСОБА_2 , який є відповідачем у справі № 296/6110/21.

З огляду на викладене, не доведення заявником обставин, передбачених ч.2 ст.149 ЦПК України, необхідних для вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст.151-153,258,260,354 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М. В. Петровська