Суддя Зяброва О. Г.
Провадження № 2/644/298/21
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Зябрової О.Г.,
за участю секретаря - Лагір А.В.,
Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на праві особистої власності, шляхом припинення права ОСОБА_2 на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ; виселити ОСОБА_2 з житлового приміщення квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який 17.01.2020 року розірваний за рішенням суду. Під час шлюбу за власні кошти позивачем була придбана квартира АДРЕСА_2 . Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за позивачем. Рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 18.09.2020 року визнано нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 . Відповідач вселився в квартиру, як член сім`ї власника житлового приміщення і набув право користування житловим приміщенням. На теперішній час шлюб розірваний та відповідач не є членом сім`ї власника.
Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 14.01.2021 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду в підготовче засідання.
Ухвалою Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 05.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання.
Позивач в поданій через канцелярію суду заяві просила розглядати справу за її відсутності, відмовилась від позовних вимог в частині виселення ОСОБА_2 із спірного житлового приміщення, оскільки він мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не надав.
Представник третьої особи в поданій до суду заяві просила проводити розгляд справи за відсутності їх представника, винести рішення відповідно до норм чинного законодавства.
Приймаючи до уваги викладене, що позивач просить суд провести заочний розгляд справи, то у відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Судом встановлено, що 16.06.2017 року між сторонами по справі укладений шлюб, який було зареєстроване Московським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління устриці у Харківській області, актовий запис № 564, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу.
17.01.2020 року рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова шлюб розірваний.
До реєстрації шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 1145, батьком дитини зазначено ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
06.11.2017 року ОСОБА_1 придбала житлове приміщення, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 43. 4 кв.м., АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору купівлі продажу від 06.11.2017 року, квартира придбана за 350 480 гривень, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івакіною Т.В.
Відповідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2017 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_1 , зареєстроване у реєстрі прав власності на житло за № 23200755.
Рішенням Орджонікідзевського райсуду м. Харкова від 18.09.2020 року визнано нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_1 .

З копії довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.02.2020 року, що додана до позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 .

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.

Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На теперішній час відповідач не є членом сім`ї позивача.

Згідно ст. 391 ЦК України позивач, як власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Враховуючи, що відповідач добровільно до теперішнього часу з реєстрації у вказаному житловому приміщенні не знявся, а його реєстрація створює перешкоди в реалізації позивачкою своїх прав як власником майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 840.80 грн.

Виходячи з викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 247 ч.2, 263, 264, 265, 280, 289 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 840 гривень 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до п. 15, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунакаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідний суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради (місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, 55, ).

Повний текст рішення виготовлений 09 липня 2021 року.

Суддя О.Г. Зяброва