Провадження № 2-о/369/45/21
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2021 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

за участю: секретаря судового засідання - Житар А.А.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

08.10.2020 до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла вказана заява, в якій ОСОБА_1 просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , яким визначити наступні обмеження його прав, а саме:

визнати ОСОБА_2 - кривдником;

внести ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства;

заборонити ОСОБА_2 перебувати у місті спільного проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ;

обмежити ОСОБА_2 у спілкуванні з постраждалим ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 500- метрів до місця спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити особисто ОСОБА_2 через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо ОСОБА_1 за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з ним;

заборонити особисто ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

про видачу обмежувального припису для ОСОБА_2 у встановлений законом строк проінформувати Києво-Святошинський РВ УМВС України для взяття кривдників на профілактичний облік.

Заява про видачу обмежувального припису обґрунтовано наступним: на даний час відкрита кримінальна справа № 0004428 від 19.07.2017 за фактом погроз на навмисне вбивство. Погрози життю , здоров`ю та перешкоджання користування житлом з боку ОСОБА_2 мали місце ще 23 серпня 2020 року.

23 серпня 2020 року заявник приїхав за адресою АДРЕСА_1 . За вказаною адресою мешкає його колишня дружина - ОСОБА_3 , та її батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_2 не пустив його до помешкання за адресою АДРЕСА_1 , чим скоїв факт економічного насилля щодо заявника.

13 вересня 2020 року близько 15-00 заявник приїхав за адресою АДРЕСА_1 . За вказаною адресою мешкає колишня дружина - ОСОБА_3 , та її батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_4 . За цією адресою, разом з матір`ю мешкає син заявника - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того за цією ж адресою зареєстрований також ОСОБА_1 , з 2009 року, та мешкав за цією адресою до серпня 2013 року.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/1687/16-ц встановлено графік побачень-кожна неділя з 10-00 до 19-00.

Рішенням суду Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/3971/17 визнано за ОСОБА_1 право на користування вказаним будинком та усунено перешкоди шляхом вселення. Однак, 13 вересня 2020 за графіком побачень дитину не було надано.

Не отримавши дитину, заявник зламав калітку та намагався зайти на територію за адресою АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_2 намагався вдарити заявника сокирою у голову та проткнути вилами у груди.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2020 для розгляду зазначеної заяви визначено суддю Усатова Д.Д.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.10.2020 заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримав, просив суд її задовольнити.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, 30.11.2020 року від представника заінтересовоної особи ОСОБА_6 на адресу суду надійшов відзив на заяву про видачу обмежувального припису, де просила в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.02.2015 шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2751 - розірвано.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.02.2017 визначено спосіб участі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : один тиждень (сім календарних днів) на три місяці, за умови не порушення порядку дошкільного навчання, а в подальшому навчання у школі, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зобов`язати ОСОБА_3 нечинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з онуком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та участі у його вихованні, у визначений судом час.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2018 року визнано за ОСОБА_1 право на користування будинком за адресою АДРЕСА_1 та усунути перешкоди у користування зазначеним житловим будинком з боку ОСОБА_3 шляхом вселення ОСОБА_1 у житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 , посилається на ті обставини, що ОСОБА_2 вчиняється економічне (перешкоджання проживання в будинку) та фізичне насилля (нанесення тілесних ушкоджень).

В судовому засіданні заявник пояснив суду, що 23 серпня 2020 року приїхав за адресою АДРЕСА_1 . За вказаною адресою мешкає його колишня дружина - ОСОБА_3 , та її батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_2 не пустив його до помешкання за адресою АДРЕСА_1 , чим скоїв факт економічного насилля щодо заявника.

13 вересня 2020 року близько 15-00 заявник приїхав за адресою АДРЕСА_1 . За вказаною адресою мешкає колишня дружина - ОСОБА_3 , та її батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_4 . За цій адресою, разом з матір`ю мешкає син заявника- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Не отримавши дитину, заявник зламав калітку та намагався зайти на територію за адресою АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_2 намагався вдарити заявника сокирою у голову та проткнути вилами у груди.

Також судами розглядались позовні вимоги ОСОБА_1 щодо користування будинком.

Допитана в судовому засіданні 04.06.2021 як свідок ОСОБА_10 надала суду такі показання, що вона є дружиною заявника ОСОБА_1 . Зазначила, що у заявника склались напружені відносини з батьком колишньої дружини ОСОБА_2 , що викликані поведінкою саме останнього, оскільки ОСОБА_2 позбавляє її чоловіка права бачитись, піклуватись про власного сина, не пускає до помешкання, та вчиняє насильство.

З наявних матеріалів справи вбачається, що при розгляді даних справ, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склались вкрай напружені відносини, пов`язані як з поділом майна, користування спільним майном, так і прийняття батьком участі у вихованні та спілкуванні з спільним сином.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

Згідно з п.п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальному Кодексі України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Тимчасове обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства оцінює пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 367/8247/19 (провадження № 61-2795св20) зазначено наступне:

«Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року в справі № 363/3496/18 (провадження № 61-4830св19), 26 вересня 2019 року в справі № 452/317/19-ц (провадження № 61-12915св19), від 17 червня 2020 року в справі № 509/2131/18 (провадження № 61-271св19), від 23 грудня 2020 року в справі № 753/17743/19 (провадження № 61-23053св19), від 24 лютого 2021 року в справі № 570/2528/20 (провадження № 61-16103св20)».

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи викладене суд вважає, що наявні обґрунтовані ризики продовження вчинення ОСОБА_2 фізичного та економічного насильства щодо заявника, а тому приходить до висновку про часткову обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно останнього.

За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» уповноважений підрозділ органу Національної поліції України бере на профілактичний облік кривдника з моменту виявлення факту вчинення ним домашнього насильства на встановлений законодавством строк і проводить з ним профілактичну роботу.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268, 293-294, 350-1 - 350-6, 352, 354-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт Серія НОМЕР_1 , виданий 17 квітня 2002 року Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС в м. Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) строком на 6 (шість) місяців:

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт Серія НОМЕР_1 , виданий 17 квітня 2002 року Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС в м. Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) спілкуватися з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 );

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт Серія НОМЕР_1 , виданий 17 квітня 2002 року Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС в м. Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) наближатися ближче ніж на 10 метрів до ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 );

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт Серія НОМЕР_1 , виданий 17 квітня 2002 року Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС в м. Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ), вести листування, здійснювати дзвінки та вести телефонні переговори з ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ) або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт Серія НОМЕР_1 , виданий 17 квітня 2002 року Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС в м. Донецьк, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) переслідувати та/або в будь-який спосіб спілкуватись із ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ).

В решті вимог заяви - відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису допустити до негайного виконання.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявників.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Д.Д.Усатов