Справа № 143/1457/20
Провадження № 22-ц/801/1132/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Матківської М. В.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Сича С. М. в залі суду м. Погребище Вінницької області у порядку ,

у цивільній справі № 143/1457/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У грудні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивувавши свої вимоги тим, що між Банком та відповідачем було підписано заяву № б/н від 04.09.2018 з метою отримання останнім банківських послуг.

Вказує, що відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Своєю заявою відповідач підтверджує той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Виконання відповідачем Договору вбачається також із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування.

Отже вважає, що внаслідок підписання відповідачем заяви між сторонами був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки).

У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 17.09.2018, отримав картку типу Преміальна картка World Black Edition, розмір кредитного ліміту до 200 000 гривень, що підтверджується довідкою про отримання картки та випискою по рахунку.

Зазначає, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору. Однак, у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 10.08.2020 він має заборгованість 43 054 грн. 35 коп., з яких: 38 580 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом, в тому числі 32 331 грн. 60 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 6 249 грн. 33 коп.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 621 грн. 77 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 851 грн. 65 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з статтею 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Вказану суму позивач просить стягнути на свою користь з ОСОБА_1 .

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 04.09.2018 в сумі 38 580 грн. 93 коп. станом на 10.08.2020.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять підтверджень того, що саме додані до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо розміру прострочених та нарахованих відсотків за користування кредитом. За таких обставин, зважаючи на подані позивачем докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» прострочених відсотків у сумі 2 851 грн. 65 коп. та нарахованих відсотків у сумі 1 621 грн.77 коп. необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог місцевий суд виходив з того, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, тому з урахуванням вимог частини другої статті 530 ЦК України, дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог, позивач АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. В іншій частині рішення залишити без змін.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що під час підписання заяви на видачу кредиту відповідач ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, ознайомився з умовами кредитування, та приєднався до запропонованої банком пропозиції. Договір у встановленому законом порядку відповідач не оспорював, що свідчить про його згоду з усіма умовами цього договору. Крім заяви, відповідач 17.09.2018 підписав паспорт споживчого кредиту, у якому, зокрема, передбачено розмір процентної ставки: у пільговий період 0,00001% річних, поза межами пільгового періоду 37,2% річних для картки World Black Edition; розмір подвійної процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 74,4%; штраф за порушення строків платежів більш ніж за 30 днів - 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій та інше. З 01.08.2020 процентну ставку було зменшено до 36% річних, також подвійна ставка при простроченні зобов`язання не нараховувалась, що не суперечить вимогам цивільного законодавства, яка передбачає можливість зменшення процентної ставки в односторонньому порядку. Тобто, сторонами при укладені Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Дії з користування кредитними коштами та погашення заборгованості свідчать про визнання відповідачем заборгованості по кредиту та згоду з умовами кредитування.

08.06.2021 на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли письмові пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк» Роя В. Л. вх. № 2657.

Відзив на апеляційну скаргу в установлений судом строк не надходив.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

04.09.2018 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та ОСОБА_1 шляхом підписання останнім анкети-заяви №б/н від 04.09.2018 укладено кредитний договір, згідно із умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.09.2018, укладеного між Банком та ОСОБА_1 , станом на 10.08.2020 за відповідачем рахується заборгованість 43 054 грн. 35 коп., з яких: 38 580 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом, в тому числі 32 331 грн. 60 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 6 249 грн. 33 коп.- заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1 621 грн. 77 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 851 грн. 65 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно з статтею 625 ЦК України; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками необхідно відмовити, оскільки без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та пені, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, а тому суд не вбачає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність про сплату відсотків за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, які підлягають захисту шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже з відповідача стягненню підлягає лише заборгованість за тілом кредиту станом на 10.08.2020 в сумі 38 580 грн. 93 коп.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції допущено неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту (а. с. 122-123), в якому також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема процентна ставка.

Ураховуючи викладене, оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, її розмір і порядок нарахування, тому зазначена заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками підлягає стягненню з відповідача відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

Крім того, з виписки руху коштів за рахунком (а. с. 104-112) вбачається, що ОСОБА_1 отримав та використовував кредитні кошти, далі неодноразово порушував умови договору, бо не сплачував обов`язкові платежі у встановлені строки, що і стало підставою для нарахування заборгованості за простроченими відсотками.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків.

До аналогічного висновку дійшов суд в постанові Верховного Суду в постанові від 26.02.2020 у справі № 355/1091/17.

Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний з розглядом судом першої інстанції цієї справи, з рухом справи, отримував окремі процесуальні документи апеляційного суду, повідомлений належним чином про розгляд справи апеляційним судом, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього Банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечує наявної заборгованості, підписання анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту, отримання у власне користування кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та самої картки.

Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими і простроченими відсотками та розподілу судових витрат необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04.09.2018 станом на 10.08.2020, а саме: 1 621 грн. 77 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 851 грн. 65 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, а всього: 4 473 грн. 42 коп.

Беручи до уваги положення частини тринадцятої статті 141, підпункту в пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» стягнути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

постановив :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсоткам, а також розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за нарахованими та простроченими відсоткам задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 04.09.2018 станом на 10.08.2020, а саме: 1 621 грн. 77 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками; 2 851 грн. 65 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, а всього: 4 473 (чотири тисячі чотириста сімдесят три) грн. 42 коп.

В іншій частині рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 08 квітня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 липня 2021 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

М. В. Матківська