Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2021року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

справа №466/10588/20; 2/466/845/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з участю третьої особи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

28.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з участю третьої особи приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 16796 від 14.08.2020 року про стягнення з нього, ОСОБА_1 , в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 56764,06 гривень, таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.03.2007року між ним та ПАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір №41/АА-014.07.2.

Згідно умов даного договору банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 20000,00доларів США на покупку автомобіля марки Skoda, модель Octavia Tour 1.9 TDI легковий комбі 2007 року, а позичальник зобов`язується повернути одержаний кредит в строк до 28.03.2014.

У відповідності до п. 3.1. Договору ним,позивачем, щомісячно здійснювався платіж у розмірі 238,10 доларів США, однак 08.10.2007 автомобіль марки Skoda, модель Octavia Tour 1.9 TDI легковий комбі 2007 року було викрадено, про що 15.10.2007 було порушено кримінальну справу №144-1473 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 298 КК України. Не зважаючи на наведене, він справно здійснював усі платежі впродовж строку дії договору, проте 2013 році за даним договором у позивача виникла заборгованість в розмірі 20896,02грн. основного боргу, 3596,85 грн. комісії та 729,56 грн. пені на загальну суму 25 222,43 грн.

Вказані грошові кошти були стягнуті в судовому порядку на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2014 року у справі № 466/9518/13-ц.

За домовленістю з ПАТ «Родовід Банк» ним в порядку добровільного виконання даного рішення суду було здійснено платежі в рахунок оплати заборгованості у розмірі 12048,64 грн., а банк не подавав до примусового виконання виконавчий лист виданий 11.04.2014 року на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2014 у справі №466/9518/13-ц.

Відповідно, у 2014 році їх правовідносини з ПАТ «Родовід Банк» за кредитним договором №41/АА-014.07.2 від 28.03.2007 були припинені.

В подальшому в жовтні 2020 року за своїм місцем праці ТОВ «Дорвейс», що знаходиться по вул. Б. Хмельницького, 228 у м. Львові, він довідався, що на адресу компанії надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М. В. ВП№63036441 від 17.09.2020 про звернення стягнення на його заробітну плату.

Як йому стало відомо з даної постанови, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем видано виконавчий напис нотаріуса №16796 від 14.08.2020 про стягнення з нього в користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 56764,06 грн.

Для з`ясування підстав вчинення даного виконавчого напису та за для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження він звернувся за правовою допомогою до адвоката Матяк 3.В., яка в подальшому скерувала адвокатські запити до виконавця Малкової М.В та приватного нотаріусам ОСОБА_2 ,однак відповіді на які, ними досі не отримано.

Разом з тим, на 17.11.2020 Шевченківським районним судом м. Львова було призначене судове засідання за заявою ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у справі №466/9518/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №41/АА-014.07.2 від 28.03.2007 в розмірі 25222,43 грн., якою ТОВ «Вердикт Капітал» просить замінити вибулого стягувача ПАТ «Родовід Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступника.

Після ознайомлення його адвокатом Матяк З.В. з матеріалами даної справи №466/9518/13-ц йому стало відомо, що 22.05.2019 між ним та ПАТ «Родовід Банк» було укладено договір №14 про відступлення прав вимоги, за яким- новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників за кредитними договорами укладеними банком з позичальниками, в тому числі і за договором №41/АА-014.07.2 від 28.03.2007 - єдиним кредитним договором укладеним між ним та ПАТ «Родовід Банк».

Таким чином, підсумовуючи наведене та беручи до уваги той факт, що будь які правовідносин у нього з ТОВ «Вердикт Капітал» не було, останній звернувся до приватного нотаріуса Горай О.С. із заявою про вчинення виконавчого напису за кредитним договором №41/АА-014.07.2 від 28.03.2007, право на який набув при укладенні договору про відступлення прав вимоги № 14 від 22.05.2019 і зважаючи на те, що за даним кредитним договором №41/АА-014.07.2 від 28.03.2007 відбувся судовий спір - справа №466/9518/13-ц, у яку ТОВ «Вердикт Капітал» вступив із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Вважає виконавчий напи,с виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, який зареєстрований в реєстрі №16796 від 14.08.2020 неправомірним та незаконним, а тому змушений звернутись до суду з позовною заявою.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 30.12.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду (а.с.31).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.06.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.78).

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його та його представника відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові зворотні повідомлення, про вручення судових повісток, причину неявки суду не повідомив.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд на підставі ст.ст. 12, 13, 43, 81 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2007року між ОСОБА_1 та ПАТ «Родовід Банк» було укладено кредитний договір №41/АА-014.07.2(а.с.4-6).

Згідно умов даного договору банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 20000,00доларів США на покупку автомобіля марки Skoda, модель Octavia Tour 1.9 TDI легковий комбі 2007 року, а позичальник зобов`язується повернути одержаний кредит в строк до 28.03.2014.

У відповідності до п. 3.1. Договору ним щомісячно здійснювався платіж у розмірі 238,10 доларів США, однак 08.10.2007 автомобіль марки Skoda, модель Octavia Tour 1.9 TDI легковий комбі 2007 року було викрадено, про що 15.10.2007 було порушено кримінальну справу №144-1473 за ознаками злочину передбаченого ч.3 ст. 298 КК України. Не зважаючи на наведене він справно здійснював усі платежі впродовж строку дії договору, проте 2013 році за даним договором у мене виникла заборгованість в розмірі 20896,02грн. основного боргу, 3596,85 грн. комісії та 729,56 грн. пені на загальну суму 25222,43 грн.

Вказані грошові кошти були стягнуті в судовому порядку на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28.03.2014 року у справі № 466/9518/13-ц (а.с.8-9).

11.07.2014 ОСОБА_1 в порядку добровільного виконання даного рішення суду було здійснено платежі в рахунок оплати заборгованості у розмірі 12048,64 грн., що стверджується копія квитанцій №8232_43, №8866038 (а.с.10, 11).

02.12.2020 Шевченківським районним судом м. Львова було замінено сторону виконавчого провадження у справі №466/9518/13-ц за позовом ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №41/АА-014.07.2 від 28.03.2007 в розмірі 25222,43 грн., з ПАТ «Родовід Банк» на ТОВ «Вердикт Капітал» як правонаступника, відповідно до договору №14 про відступлення прав вимоги за яким новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників за кредитними договорами укладеними банком з позичальниками, в тому числі і за договором №41/АА-014.07.2 від 28.03.2007 - єдиним кредитним договором укладеним між ним та ПАТ «Родовід Банк»(а.с.24-26).

Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем видано виконавчий напис нотаріуса №16796 від 14.08.2020 про стягнення з нього в користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 56764,06 грн., що вбачається з постанови приватного виконавця від 17.09.2020 (а.с.12-13).

Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2,3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами першою та другою статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

За загальним правилом цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Наявність цивільно-правової відповідальності повинна бути доведена належними та допустимими доказами. Підлягає доказуванню наявність правових підстав для стягнення штрафу та пені, а також розмір заборгованості, заявлений до стягнення.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №760/2193/15-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Таким чином, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема розміру основної суми боргу, штрафу та відсотків за користування кредитом, не було з`ясовано даного питання з боржником.

Нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим не виконав норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п.1 Переліку Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також нотаріус не з`ясував, чи не пропущено заявником строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту.

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, про, що передбачено в ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат».

З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, а тому нотаріус не мав передбачених законом підстав для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення заборгованості, а тому існують всі підстави для задоволення позовних вимог, в зв`язку із чим виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 14, 15, 20, 1046 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-268, 288 ЦПК України, ст.ст. 84, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Міністерством юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, суд, -

ухвалив:

позовні вимоги задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 16796 від 14.08.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 в користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 56764,06 гривень таким, що не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова