Справа № 740/1918/21
Провадження № 2/740/815/21
Р І Ш Е Н Н Я

з а о ч н е

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Пантелієнко В.Г.,

з участю секретаря - Пулинець Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 з тих підстав, що відповідач понад один рік без поважних причин в зазначеному житлі не проживає. В позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказали, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_3 , який фактично не проживає там з 2016 року. Перешкод у користуванні жилим приміщенням відповідачу ніхто не вчиняв. Відповідач не несе витрат по утриманню житла, комунальні послуги не сплачує, а його реєстрація у квартирі порушує права позивачів, як власників, на вільне користування та розпорядження майном.

Ухвалою суду від 05 квітня 2021 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, у поданій до суду заяві просили розглянути справу за їх відсутності, заочного розгляду справи не заперечували.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, повідомлений належним чином про судове засідання через оголошення на сайті суду, у зв`язку з чим, згідно ч. 5 ст. 279, ст.ст. 280-281 ЦПК України, справа розглянута у порядку заочного розгляду за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Договором дарування квартири від 29.05.2010 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.06.2010 року, підтверджується, що позивачам належить по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

Згідно довідки відділу квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади Ніжинської міської ради № 18-31/1436 від 12.03.2019 року, виданої позивачу ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований його брат ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз вказаних норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Підстави втрати права на користування житловим приміщенням регулюються ст. 71, 72 ЖК України в разі користування житловим приміщенням в будинках державного і громадського фонду та ст. 405 ЦК України в разі користування майном (житлом) власника.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 є майном (житлом), яке належить на праві власності позивачам, тому правовідносини між сторонами мають регулюватися відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В позові ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стверджували, що відповідач понад один рік не проживає в квартирі, власниками якої вони є. На підтвердження цього позивачі надали суду акти від 14.01.2021 року, 29.01.2021 року, 18.02.2021 року, 03.03.2021 року (а.с. 12-15), підписані свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , з яких вбачається, що відповідач фактично не проживає у спірному житлі понад 1 рік, його особисті речі відсутні.

Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про наявність у відповідача перешкод у користуванні квартирою, а його тривала відсутність за місцем реєстрації свідчить про те, що він має інше місце проживання, про що зазначили і позивачі в позовній заяві.

На думку суду, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 довели той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації, його реєстрація у спірному житлі є формальною і не свідчить про його фактичне проживання. тому його слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Керуючись ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням копію заочного рішення.

Заяву відповідачем про перегляд заочного рішення може бути подано до Ніжинського міськрайонного суду протягом тридцяти днів.

Після заочного перегляду рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя В.Г. Пантелієнко