22.06.2021 Справа № 756/3017/16-ц
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________________________________________
Унікальний № 756/3017/16-ц
Провадження №2/756/28/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Диби О.В.,

за участю секретаря П`яла Ю.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача та третьої особи адвоката Самарець А.М.,

представника відповідача адвоката Горового О.В.,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати недійсним заповіт, посвідчений 28.07.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , а також стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_1 , чоловік позивача. Після його смерті позивач звернувся до нотаріальних органів з метою прийняття спадщини.

Разом з тим, як стало відомо позивачу, померлий за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів відповідачу все належне йому майно.

Позивач вказує, що останні три роки життя ОСОБА_4 не працював і часто зловживав алкогольними напоями, внаслідок чого бив позивача та здійснював дрібні крадіжки, сусіди по будинку повідомляли, що ОСОБА_4 страждав від алкогольної залежності, тому посилалася на те, що померлий за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними у день посвідчення оспорюваного заповіту.

Окрім того посилалася на те, що оспорюваний заповіт було складено під впливом тяжких обставин - крадіжки, чим скористалася відповідач сприяючи вирішенню питання про припинення кримінального переслідування померлого.

На підставі викладеного позивач просить визнати недійсним заповіт, посвідчений 28.07.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І., від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , а також стягнути судові витрати.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.03.2016 у справі відкрито провадження та призначено судове засідання (головуючий суддя Белоконна І.В.).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11.10.2016 у справі призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання експертного висновку.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Шаровар М.В. №25 від 23.01.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав закінчення п`ятирічного терміну виконання повноважень судді Белоконної І.В.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.01.2017 визначено головуючого суддю Маринченко М.М.

14.03.2017 матеріали вказаної цивільної справи повернуто з Київського міського центру судово-психіатричної експертизи без виконання судово-психіатричної експертизи у зв`язку з несплатою експертизи.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Шаровар М.В. №111 від 16.05.2017 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав звільнення судді Маринченко М.М.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2017 визначено головуючого суддю Васалатія К.А.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва Зірник О.О. №103 від 07.08.2019 призначено повторний автоматичний розподіл справ з підстав тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя судді Васалатія К.А.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 визначено головуючого суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.11.2019 задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Андрейчука Т.В. з тих підстав, що суддя Андрейчук Т.В. бере участь у розгляді справи №756/17008/14-к, у якій ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.118 КК України, справу передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2019 визначено головуючого суддю ОСОБА_6 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.11.2019 справу прийнято до провадження під головуванням судді Диби О.В., розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.10.2020 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 05.09.2014 позивач вбила свого чоловіка ОСОБА_4 , справа по її обвинуваченню з цього приводу слухається в Оболонському районному суді м. Києва. За життя ОСОБА_4 добровільно оформив заповіт та заповів належне йому майно відповідачу. Як пояснив представник відповідача, померлий ОСОБА_4 як до складання, так і на момент складання оспорюваного заповіту психічних захворювань не мав, від алкоголізму не страждав, інших захворювань, які б могли вплинути на його волевиявлення не мав, мав добрі відносини з сестрою, відповідачем у справі, та вкрай погані з дружиною, позивачем. До будь-якої кримінальної відповідальності ОСОБА_4 притягнутий не був, а вся надана позивачем інформація є наклепом, носить надуманий та неправдивий характер та спрямована на затягування розгляду справи. Складений заповіт повністю відповідав його волевиявленню.

Третя особа ОСОБА_2 та її представник, який одночасно є представником позивача, у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав наведених у позові.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 була дружиною, ОСОБА_2 - донькою, а відповідач - сестрою померлого ОСОБА_4 (а.с.51,68,69,т.І).

Згідно заповіту посвідченого 28.07.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. та зареєстрованого в реєстрі за №1679 (а.с.58, т.І), ОСОБА_4 заповів ОСОБА_3 все належне йому рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде належати йому на день його смерті і на що він матиме право за законом. Заповіт містить посилання на те, що його записано зі слів ОСОБА_4 , прочитаний уголос заповідачем і власноручно підписаний ним у присутності приватного нотаріуса.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер у віці 38 років у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим 08.09.2014 Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.52, т.І).

11.09.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. на підставі заяви ОСОБА_3 від 11.09.2014 про прийняття спадщини заведено спадкову справу №36/2014 щодо майна померлого ОСОБА_4 (а.с. 50-73, т. І). Окрім відповідача, із заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 також звернулася позивач ОСОБА_1 .

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.07.2015, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Як встановлено приватним нотаріусом, правовстановлюючий документ перебуває на руках у дружини померлого ОСОБА_1 . Крім ОСОБА_3 спадкоємицею на обов`язкову частку у спадщині є малолітня донька померлого ОСОБА_2 .

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно із ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Відповідно до норм ЦК України заповіт є особистим розпорядженням і складається від імені однієї фізичної особи.

Стаття 1257 ЦК України передбачає перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Відповідно до п.17 постанови пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування, право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Як убачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07.08.2003 КП «Управління житлового господарства» Оболонського району м. Києва, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних долях.

З відповіді КП «Житлосервіс «Оболонь» №900 від 04.11.2014 та доданої до неї заяви убачається, що з 2003 по 05.09.2014 до ЖЕК-508 надійшла одна заява ОСОБА_4 від 01.03.2013 з приводу того, що він перебуває у поганих стосунках зі своєю дружиною ОСОБА_1 , просив без його відома жодних документів їй не видавати.

Згідно витягу з кримінального провадження №0007501 внесеного до ЄРДР 05.09.2014, 05.09.2014 приблизно 08 години за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_4 умисно позбавлено життя. Особа, яку повідомлено про підозру - ОСОБА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.07.2015 призначено судовий розгляд вказаного кримінального провадження, на даний час відомості про ухвалення рішення у справі відсутні.

Згідно витягу з кримінального провадження №0003390 внесеного до ЄРДР 04.04.2016, 28.07.2014 у невстановлений час ОСОБА_3 примушувала до виконання цивільно-правових зобов`язань ОСОБА_4 . Відомості щодо особи, яку повідомлено про підозру, відсутні.

Постановою Оболонського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження від 11.02.2017 кримінальне провадження №0003390 від 04.04.2016 закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із встановленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Постановами Оболонського районного суду м. Києва від 21.08.2013, 28.05.2014, 03.09.2014 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.15-17,т.І). Зі змісту постанов вбачається, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 висловлювався нецензурною лайкою по відношенню до своєї дружини ОСОБА_1 , чим вчинив психологічне насильство у сім`ї.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2016 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно задоволено, визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на ј частину квартиру АДРЕСА_1 , що раніше належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17.05.2016 заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2016 залишено без задоволення.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.11.2016 провадження за апеляційною скаргою на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.03.2016 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Згідно характеристики ТОВ «Кондор-ВІП» від 08.10.2014, ОСОБА_4 працював на посаді начальника відділу забезпечення з 10.05.2005 по 01.03.2013. За останній час роботи зарекомендував себе з негативного боку, часто порушував правила трудової дисципліни та внутрішнього трудового розпорядку, проявляв такі негативні якості як халатне ставлення до роботи, брехня та надання спотвореної інформації керівництву та колегам, прогули та поява на робочому місці в нетверезому стані, що в подальшому призвело до звільнення з посади за власним бажанням 01.03.2013.

З матеріалів кримінального провадження №0004057 (а.с.144-184,т.ІІ) убачається, що його відкрито 28.05.2014 на підставі заяви ОСОБА_7 про те, що 26.05.2014 близько 17 години невстановлена особа таємно шляхом вільного доступу викрала золоті вироби з квартири АДРЕСА_3 , чим спричинила матеріальну шкоду в розмірі 5000 грн. Відомості щодо особи, яку повідомлено про підозру, відсутні. В ході досудового розслідування у ОСОБА_4 було вилучено золоті прикраси та повернуто ОСОБА_7 , який написав заяву про відсутність претензій та про закриття кримінального провадження у зв`язку з передчасним зверненням до правоохоронних органів.

Постановою старшого слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції Поліщука І.І. про закриття кримінального провадження від 20.10.2014 кримінальне провадження №0004057 закрито на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю події кримінального правопорушення.

Крім того, згідно з наявною в матеріалах кримінального провадження документацією, зокрема, екзаменаційною карткою водія, дата медичного огляду ОСОБА_4 - 14.11.2005, обмеження по водійському посвідченню - 0, пройшов навчання за програмою категорія «В».

Згідно довідки КМНКЛ «Соціотерапія» №328517 від 11.06.2014, ОСОБА_4 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває.

Згідно відповіді КМ ПНД №3 від 10.06.2014 на запит старшого слідчого СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_8 , ОСОБА_4 на обліку не перебуває.

Згідно побутової характеристики КП «Житлосервіс «Оболонь» №428 від 04.06.2014 скарг від сусідів та мешканців будинку АДРЕСА_4 на ОСОБА_4 не надходило.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 недієздатним у встановленому законом порядку не визнавався.

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина перша статті 129 Конституції України).

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Позивач у відповідності до ч.1 ст.81 ЦК України не надав доказів, які б вказували на те, що оспорюваний заповіт є недійсним з підстав, визначених ст.1257 ЦК України, не доведено належними та допустимими доказами, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Будь-яку медичну документацію стосовно стану здоров`я померлого ОСОБА_4 позивачем суду не надано.

Крім того, за приписами частин 1-4 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

За клопотанням позивача судом призначалася посмертна судово-психіатрична експертиза для вирішення питання чи міг ОСОБА_4 розуміти значення своїх дій, надавати їм належну оцінку та керувати ними під час складання ним заповіту 28.07.2014, проведення якої було доручено експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, яка не була проведена внаслідок її не оплати позивачем.

В судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_7 суду показав, що є сусідом позивача. Вказав, що з відповідачем практично не спілкувався, відповідач приходила до свідка щоб врегулювати питання компенсації крадіжки вчиненої померлим ОСОБА_4 , і щоб у померлого не було судимості, при цьому речі з ломбарду викупав за свої гроші, а відповідач обіцяла компенсувати всі збитки. Зазначив, що на момент крадіжки у померлого не було паспорта, в останні роки померлий почав спиватися, і одного разу свідок бачив як померлий вдарив позивача. Свідок повідомив, що про заповіт йому нічого відомо не було, з травня 2014 року він з померлим не спілкувався.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що дружив з померлим з 10-го класу школи, вказав, що померлий був доброю людиною. Зазначив, що бачив побої на тілі ОСОБА_4 влітку 2014 року, на що той відповів, що дружина вдарила його сковорідкою по голові. Також свідок бачив сліди на спині ОСОБА_4 , який пояснив свідку, що дружина вдарила його ножем у спину. Зі слів ОСОБА_4 свідку відомо, що дружина провокує його на сварки і викликає міліцію щоб виставити ОСОБА_4 з поганої сторони, проте розривати шлюб він не хотів, бо кохав свою дружину. Як вказував свідок, ОСОБА_4 був психічно здоровим та мав високий інтелект, алкоголь вживав як усі. Померлий зберігав у свідка свої документи з початку 2014 року по кінець літа 2014 року, оскільки як він пояснював свідку дружина вкрала у нього паспорт та документи на квартиру. Свідок також вказав, що з відповідачем перебував у нормальних стосунках.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 вказувала, що з самого початку була сусідкою позивача, позивач вела спосіб життя притаманний порядній жінці. Свідок бачила померлого ОСОБА_4 побитого та порізаного, проте він не хотів писати заяву на позивача. Знає, що померлий переживав, що внаслідок дій позивача його можуть позбавити квартири. Як повідомила свідок, померлий інколи вживав алкогольні напої, проте п`яницею не був.

ОСОБА_11 , допитана в судовому засіданні в якості свідка, показала, що є сусідкою по сходовій клітині позивача та померлого. Повідомила, що померлий почав зловживати алкогольними напоями у 2012-2013 роках, проте як часто до дня смерті він вживав алкоголь свідок не знає. Свідок вказувала, що одного разу померлий без дозволу взяв прикраси з її квартири, оскільки мав доступ, та після порушення кримінального провадження до неї звернулася відповідач з пропозицією компенсувати викрадене. Знає від позивача, що померлий здавав речі в ломбард. З травня 2014 року свідок з померлим не спілкувалася.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в сукупності, в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що оспорюваний заповіт є недійсним, а тому позов задоволенню не підлягає.

Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення складено 22.06.2021

Суддя: О.В. Диба