КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 2-1917/2009
Провадження №4-с/488/13/21
Ухвала

Іменем України

"01" березня 2021 р. м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Селіщева Л.І., ознайомившись із скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною скаргою, в якій просить скасувати арешт, накладений на нерухоме майно, на підставі постанови Корабельного відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції б/н від 12.08.2009 року про відкриття виконавчого провадження з одночасними накладенням арешту на майно боржника, реєстраційний номер обтяження № 8977559 від18.08.2009 року.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до постанови Пленуму ВССУ № 6 від 07.02.2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 185 ЦПК.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання, а саме: стаття 187 ЦПК - про відкриття провадження у справі; статті 42, 43, 56 ЦПК - щодо кола осіб, які беруть участь у справі, їхніх прав та обов`язків; статті 128 - 131 ЦПК - про судові виклики та повідомлення; глави 6 розділу III ЦПК - про судовий розгляд; глав 1, 2 розділу V ЦПК - щодо апеляційного та касаційного оскарження судових рішень тощо.

З урахуванням передбаченого законом строку розгляду такої скарги проведення попереднього судового засідання не є обов`язковим.

Дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходжу до висновку про необхідність залишити її без руху через наступне.

Стаття 175, 176, 177 ЦПК України містить вимоги, яким повинна відповідати скарга, зокрема:

Зазначення щодо наявності у заявника або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви (скарги) (ч.5 ст.95, п.8 ч.3 ст.175).

Зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із цивільним позовом (скаргою) (п.8 ч.3 ст.175).

Підтвердження позивача (скаржника) про те, що ним не подано іншого позову (позовів, скарг) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав (п.10 ч.3 ст.175).

Спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту, який не суперечить закону і який позивач (скаржник) просить суд зазначити в рішенні (п.4 ч.3 ст.175).

Отже в скарзі мають місце вказані вище недоліки, які позбавляють суд можливості призначити скаргу до розгляду.

Аналізуючи викладене, приходжу до висновку, що дана скарга не відповідає вищевказаним вимогам, через що вважаю необхідним залишити її без руху, невідкладно повідомити про це скаржника та надати йому строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання скаржником ухвали про залишення скарги без руху у відповідності до положень ст. 185 ЦПК України.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Керуючись ст. ст. 175,177,185 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - залишити без руху та запропонувати скаржнику усунути недоліки протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева