Справа № 175/3840/20
Провадження № 2/175/1094/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

09 березня 2021 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Озерянської Ж.М.

з участю секретаря Іщенко Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та просив суд постановити рішення, яким припинити стягнення з нього, ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 16 жовтня 2019 року, за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №175/4095/19 (провадження №2/175/1143/19) від 09 грудня 2019 року, та відкликати з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавчий лист по справі №175/4095/19 виданий Дніпропетровський районним судом Дніпропетровської області.

Позивач ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі (а.с.29).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «вручено особисто» (а.с.27), відзив на позовну заяву не подавала, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1 , виданого Олександрівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №463 (а.с.7). Сімейно-шлюбні відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підтримують, шлюб між ними розірвано 02 листопада 2017 року, що підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №336/5662/17 від 02 листопада 2017 року (а.с.9).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №175/4095/19 (провадження №2/175/1143/19) від 09 грудня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 16 жовтня 2019 року(а.с.10-11), який ОСОБА_2 пред`явила до примусового виконання до Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області (нині Дніпровський районний відділ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла 10-ти років визначається за згодою батьків. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14-ти років, визначається нею самою.

З березня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , став постійно проживати разом з батьком ОСОБА_1 , а мати виїхала до м. Запоріжжя, де й мешкає до теперішнього часу. Саме з березня 2020 року ОСОБА_3 знаходиться на повному утриманні батька та всі витрати пов`язані з забезпеченням життєдіяльності, навчання та лікування дитини здійснює саме ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою виданою Головою вуличного комітету Гончаровою В.В. про склад сім`ї, де вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13), яке є місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання територіального органу ДМС Дніпропетровської області (а.с.16) та Актом про фактичне проживання громадян від 25 серпня 2020 року, в якому вказано, що за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проживають (а.с.12).

На теперішній час у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває на розгляді цивільна справа щодо визначення місця проживання дитини.

В силу вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, що мають значення для вирішення справи. Кожна особа, у відповідності до норм ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що на даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживає разом з батьком ОСОБА_1 , а мати виїхала до м. Запоріжжя, де й мешкає до теперішнього часу та перебуває на його повному матеріальному забезпеченні. Згідно інформації з позовної заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в шкільному навчальному закладі у м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області та (а.с.2-4). Не зважаючи на те, що дитина деякий час вже проживає з позивачем, з його доходу відраховуються аліменти на користь відповідачки. Як вбачається з довідки складеної та виданої Головою вуличного комітету Гончаровою В.В. від 24 серпня 2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно фактично проживає разом із своїм батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За змістом ст. 181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки), а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Аналогічна правова позиція узгоджується Постановою Верховного Суду України по справі №753/23672/16-ц від 25.06.2018 року.

З урахуванням вищевказаного, беручи до уваги те, що після винесення судом рішення про стягнення аліментів, змінилися життєві обставини позивача, вказані обставини тягнуть за собою припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідачки, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. 18, 180, 181, 192 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4, 12, 13, 76-80, 89, 130, 141, 258, 263-265, 273,280-282 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Припинити з дня набрання чинності рішенням суду, стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку до досягнення повноліття, починаючи стягнення з 16 жовтня 2019 року, за рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №175/4095/19 (провадження №2/175/1143/19) від 09 грудня 2019 року.

Після набрання чинності рішенням суду - відкликати з Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавчий лист по справі №175/4095/19 виданий Дніпропетровський районним судом Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Озерянська Ж.М.