Провадження № 22-з/812/99/21
У Х В А Л А

іменем України

06 липня 2021 року м. Миколаїв

справа № 488/3191/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Тищук Н.О., Ямкової О.О.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

клопотання

ОСОБА_1

про стягнення витрат на професійну правничу допомогу,

у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутих коштів.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2021 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17500 грн безпідставно набутих коштів, 1083 грн 53 коп. відсотків за користування грошовими коштами, 1524 грн інфляційних та 840 грн 80 коп. судового збору.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 червня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 квітня 2021 року без змін.

23 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн та 2 500 грн.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що в позовній заяві заявляв про попередній (орієнтований) розрахунок витрат, а саме витрат на правову допомогу в розмірі 6 000 грн, які він поніс та очікує понести пов`язаних із розглядом справи.

При цьому, ОСОБА_1 додав до клопотання копію договору про надання послуг з правової допомоги від 01 вересня 2020 року, копії актів прийому-передачі виконаних робіт від 01 квітня та 31 травня 2021 року, та копії квитанцій до прибуткового касового ордеру від 01 квітня та 31 травня 2021 року.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду свої заперечення на вказане клопотання позивача, в якому заперечував в його задоволенні посилаючись на безпідставність та порушення позивачем порядку, передбаченому ЦПК для вирішення цього питання.

Враховуючи вимоги, заявлені в клопотанні позивача, колегія суддів вважає, що таке клопотання може бути розглянуто в порядку ухвалення додаткового рішення, передбаченому статтею 270 ЦПК України.

Відповідно до змісту частини 4 статті 270 ЦПК України клопотання розглядається апеляційним судом без виклику в судове засідання учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах питання, що підлягає судовому розгляду, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з клопотанням про стягнення з відповідача на свою користь 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, надавши при цьому копію договору про надання послуг з правової допомоги від 1 вересня 2020 року, копії акту прийому-передачі виконаних робіт від 1 квітня 2021 року та квитанції до прибуткового касового ордеру від 1 квітня 2021 року.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26 квітня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення додаткового рішення відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що протягом розгляду справи, позивачем не було подано доказів витрат на правничу допомогу, окремої заяви до ухвалення судом рішення про стягнення судових витрат у порядку, визначеному частиною 8 статті 141 ЦПК України, під час розгляду справи зроблено не було.

Вказану ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржив.

Між тим, в даному клопотанні до апеляційного суду про стягнення 6000 грн. професійної правничої допомоги, ОСОБА_1 надав ті ж самі копії акту прийому-передачі виконаних робіт від 1 квітня 2021 року та квитанції до прибуткового касового ордеру від 1 квітня 2021 року, які він надавав до суду першої інстанції, як доказ понесених витрат під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Отже, оскільки питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн, сплачених позивачем своєму представнику 1 квітня 2021 року під час розгляду справи в суді першої інстанції, вже вирішено судом першої інстанції в зазначеній ухвалі від 26 квітня 2021 року, вказане клопотання не може бути вирішено апеляційним судом в порядку ухвалення додаткового рішення.

А тому таке клопотання не може бути задоволено.

Що стосується вимог про стягнення 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, колегія дійшла наступного.

Право учасників справи на користування професійною правничою допомогою встановлено статтею 15 ЦПК.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Процесуальне законодавство встановлює порядок подання до суду заяв про відшкодування судових витрат, який стосується і витрат на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до частин 1,3 статті 134 ЦПК попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частини 5 статті 265 ЦПК України розподіл судових витрат за загальним правилом здійснюється судом при постановленні рішення.

Водночас, відповідно до частини 7 статті 265 ЦПК України, у окремих випадках, після вирішення спору по суті та постановлення рішення, суд може призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, та визначити строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Отже, із системного аналізу положень статей 141 та 265 ЦПК України вбачається, що вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, може вирішуватись судом в окремому судовому засіданні після ухвалення рішення по суті спору, але лише у випадку, якщо зацікавлена сторона заявить відповідне клопотання до закінчення судових дебатів.

Як вбачається зі змісту відзиву позивача на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 не заявляв про необхідність надання доказів розміру понесених судових витрат в апеляційній інстанції, зазначивши лише, що ним вже понесені витрати на правову допомогу у сумі 6000 грн. та вважав, що на його користь має бути стягнуто вказані витрати та судовий збір у сумі 840 грн 80 коп.

Між тим, як зазначалось вище, такі ж саме вимоги про стягнення 6000 грн. на правову допомогу позивачем ставились і в суді першої інстанції.

Про те, що він поніс або очікує понести витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційному суді, позивач у своєму відзиві не зазначив.

Отже, оскільки ОСОБА_1 не дотримався порядку надання доказів понесених судових витрат, передбачений частиною 8 статті 141 ЦПК України, у апеляційного суду відсутні підстави для задоволення клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2500 грн. після завершення апеляційного розгляду по даній справі.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 368 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
Судді Н.О. Тищук О.О.Ямкова