Справа № 266/5692/20
Провадження № 2/266/273/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі :

головуючого судді Шишиліна О.Г.,

за участі секретаря Воропаєвої О.Є.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, 3 особа ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.11.2020 р. з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина який продовжує навчання ОСОБА_6 , в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років. Посилалась на те, що син навчається на денній формі у м. Києві, де рівень життя значно вище ніж в м. Маріуполі. Крім того в м. Києві потрібно наймати житло, яке коштує дорого. Той розмір аліментів, який стягується не дає можливості на нормальне існування для їх сина, оскільки йому потрібно витрачати кошти на придбання навчальних матеріалів, посібників, учбової літератури, продукти харчування, тощо. Вона також утримує свого сина надаючи йому 25 відсотків від свого доходу який складає біля 7000 грн. У зв`язку у чим просить суд змінити розмір стягнення з відповідача аліментів збільшивши його до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання сина.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 30.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 08.02.2021 р. провадження у справі було зупинено до розшуку відповідача.

Ухвалою суду від 27.04.2021 р. провадження у справі відновлено.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому останній позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що при ухваленні рішення Приморського районного суду від 02.11.2020 р. яким з нього стягнуті аліменти на утримання їх сина в розмірі 1/6 частки доходу він не заперечував проти такого стягнення, оскільки розумів необхідність надання матеріальної допомоги синові. Він виконує рішення суду, ОСОБА_3 отримувала від нього аліменти в розмірі від 6000 до 7000 грн., і цих сум достатньо для покриття потреб сина. Як на момент подання першого позову так і на даний час син навчався у м. Києві, проживав у гуртожитку, він отримує стипендію в розмірі 1900 грн.. За таких підстав нічого не змінилось від того часу як було ухвалено попереднє рішення суду. Також вказав, що позивач проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком ОСОБА_7 , який також надає грошові кошти їй. Він працює на шкідливому виробництві та має низку хронічних захворювань у зв`язку із чим потребує своєчасно проходити обстеження, отримувати санаторно-курортне лікування. Також в нього на утриманні знаходяться цивільна дружина ОСОБА_8 , її малолітній син ОСОБА_9 та її батьків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Вважає, що підстави для зміни розміру аліментів відсутні.

Позивач ОСОБА_3 надала відповідь на відзив в якій постилась на те, що у відповідача відсутній обов`язок утримувати сина свої цивільної дружини, яка сама працює та має стабільний дохід та у якого є батько, який зобов`язаний надавати матеріальну допомогу. Крім того у відповідача не зобов`язаний утримувати і її батьків, які маю самостійний дохід у виді пенсії. До того ж відповідач не надав жодного доказу на підтвердження цих обставин. Вважає, що працюючи на роботі зі шкідливими умовами відповідач маючи захворювання не пройшов би медичну комісію, отже його стан здоров`я дозволяє йому працювати. Відповідач має можливість і обов`язок утримувати свого повнолітнього сина поки він навчається, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні приймала участь через свого представника ОСОБА_1 яка надала пояснення аналогічні викладеним у позові, підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, приймав участь у розгляді справи через свого представника ОСОБА_2 , яка просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав зазначених відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_5 повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3, 4 ст. 12, ч.1, 2 ст.13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується сторонами, що шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано на підставі заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26.05.2014 р. Під час шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №768, де в графі батько зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.11).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, якщо вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Саме таких висновків дійшов ВС у своїй постанові у справі № 635/1139/17 від 20.05.2020 р.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.11.2020 з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь та утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця починаючи з 28.09.2020 р. і до закінчення навчання в учбовому закладі, але не більш ніж до досягнення двадцяти трьох років (а.с.6-7). На виконання зазначеного рішення Приморським районним судом м. Маріуполя 02.11.2020 р. видано виконавчий лист (а.с. 8). З мотивувальної частини зазначеного рішення вбачається, що підставою звернення ОСОБА_3 із позовом про стягнення аліментів стало навчання сина у Київському національному університеті ім.. Тараса Шевченко.

З копії довідки виданої Київським національним університетом ім.. Т.Шевченка від 17.09.2020 р. №1407 вбачається, що ОСОБА_5 , є студентом денної форми навчання зазначеного університету, початок навчання 15.09.2020 р., закінчення навчання 30.06.2024 р. (а.с.10).

Таким чином, ОСОБА_5 є студентом вказаного учбового закладу, його місце та строк навчання від ухвалення рішення суду, яким було визначено розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/6 частки доходу відповідача з яким останній погодився не змінилися.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підтвердження своїх вимог щодо збільшення розміру аліментів, позивач в позові, посилається на те, що на теперішній час тих аліментів, які стягуються з відповідача на утримання сина не достатньо для забезпечення його нормального рівня життя у м. Києві, який є значно вище ніж в м. Маріуполі, крім того син потребує житло, яке необхідно орендувати.

Відповідач вказав, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки ці обставини існували на момент ухвалення судом рішення, на теперішній стан здоров`я та матеріальне становище, як позивача так і їх сина не змінилось, крім того позивачем не доведено, що його матеріальне становище поліпшилось.

Сторонами доказів про доходи не подано.

Посилання позивача, як на підставу зміни розміру аліментів у зв`язку із тим, що рівень життя в м. Києві є значно вищим ніж в м. Маріуполі, суд не приймає до уваги, оскільки вищезазначені обставини існували на час ухвалення попереднього рішення суду та на теперішній час не змінилися.

Позивачем також не доведено необхідність сплачувати орендну плату за житло, оскільки будь-яких доказів про наявність орендованого житла, розміру орендної плати суду не подано.

Враховуючи те, що позивач жодного доказу, що підтверджують обставини погіршення його матеріального стану, або стану його здоров`я не надав, у суд ставить зазначені обгрунтування під сумнів оскільки попередне рішення суду про стягнення аліментів ухвалено 02.11.2020р. і не набрало законної сила, а позивач 07.11.202р. , тобто на п`ятий день подає позов про зміну розміру аліментів.

Таким чином суд дійшов висновку, що позов не обгрунтований, а доводи позивача є не доведеними.

Отже, розмір стягуваних аліментів визначений рішенням суду є достатнім для забезпечення в повній мірі інтересів повнолітнього сина та не є заниженим.

Крім того, суд враховує подані відповідачем документи: виписки з медичних карт, свідоцтво про народження ОСОБА_9 , довідку про склад сім`ї ( а.с. 50- 59), які підтверджують, що ці обставини у нього існували на час ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

Враховуючи обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, на думку суду, не є істотними та достатніми для збільшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів,отже суд не вбачає законних підстав для збільшення розміру аліментів у зв`язку із чим в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2-13, 76-83, 141, 142, 258, 259, 274 ЦПК України, ст.ст.3, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, 3 особа ОСОБА_5 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

повний текст рішення складено 09.07.2021 р.

Суддя: Шишилін О. Г.