РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року м. Володимир-Волинський

Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Кравчук А.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову вказала, що з відповідачем у справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2014 року, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 05.03.2018 року було розірвано.

Від спільного подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 .

Спільне життя з відповідачем не склалось, на даний час вони проживають окремо. Син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач протягом певного часу сплачував аліменти на утримання дитини в добровільному порядку. Однак, на даний час коштів не виділяє, їхніми з дитиною умовами існування не цікавиться, матеріально не підтримує, хоча він працевлаштований, отримує стабільний дохід та матеріально забезпечений.

В зв`язку з вказаними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на утримання сина на її користь аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 31 травня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 31 травня 2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 24.06.2021 року в порядку забезпечення доказів зобов`язано 3 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Волинській області (Волинська область м. Володимир-Волинський, вул. Коперника, 2) надати до суду довідку про розмір грошового забезпечення (заробітної плати, доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задовольнити. Також позивач вказала, що син хворіє з дитинства, потребує постійного лікування та перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення у зв`язку з інвалідністю і їй не вистачає коштів для його належного утримання та розвитку, а відповідач відмовляється надавати достатню матеріальну допомогу на утримання дитини. Домовленості щодо добровільної сплати відповідачем коштів на утримання сина між ними не досягнуто. Просить стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки працює військовослужбовцем та має стабільний та високий дохід.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що він бере участь у вихованні та утриманні сина, цікавиться його життям та розвитком, а також надає посильну допомогу на його утримання, як батько, шляхом надання готівкових коштів позивачу, купує одяг та іграшки. Зазначив, що йому встановлено діагноз «Неспецифічний ерозійний коліт», у зв`язку з чим він потребує постійного лікування та не може виконувати тяжку фізичну працю. З огляду на його стан здоров`я не має можливості сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Крім того, 30 червня 2021 року він був звільнений з роботи, а також має близько 21 000 гривень заборгованості за кредитним договором. За таких обставин рівень його доходу суттєво знизився, на сьогоднішній день його заробітки носять тимчасовий характер. Не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі ј частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Омелянюк М.В. в судовому засіданні заявив про часткове визнання позову, зазначив про те, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно у розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки на даний час відповідач не працює та має нестабільний невеликий дохід. Крім того зазначив, що він не ухиляється від утримання дитини, надає позивачу матеріальну допомогу, купує дитині необхідні речі. Беручи до уваги обов`язок обох батьків утримувати дитину, вважає для присудження достатньою суму аліментів в розмірі ј частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У відповідності до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З приводу визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд прийшов до наступних висновків.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2014 року, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 05.03.2018 року було розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12 лютого 2016 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 48 сторони по справі являються батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На даний час неповнолітня дитина проживає з матір`ю, а відтак повністю знаходиться на утриманні позивача. В добровільному порядку питання щодо утримання сина позивачка і відповідач не вирішили.

Як вбачається з наданої позивачем суду копії витягу із заключення амбулаторної (стаціонарної) лікарсько-консультативної комісії (протокол № 353) ОСОБА_4 , 2016 р.н., встановлено діагноз "стійке порушення мовлення" (селеомоторна алалія).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 позивач отримує державну соціальну допомогу призначену особі з інвалідністю ОСОБА_4 , 2016 року народження.

Згідно довідки комунального закладу «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) № 7 «Волиняночка» Володимир-Волинської міської ради від 22.06.2021 року № 73 ОСОБА_4 , відвідує інклюзивну групу «Веселка» з 16.09.2019 року.

Як стверджується довідкою ДКРЦ «Розмовляйко» від 12.05.202 року ОСОБА_4 , 2016 р.н. отримував корекційно-розвиткові послуги, а саме: комплексні заняття з курсу інтенсиву за денверською моделлю у ДКРЦ «Розмовляйко» у період з 07.09. до 18.09.2020 року. Також, зазначені послуги надавались сину сторін у період з 29.03.до 09.04.2021 року, що підтверджено відповідною довідкою.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» зобов`язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина.

Стаття 59 Закону України «Про освіту» передбачає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

У відповідності до ст.150 СК України, а також вказаних вимог законодавства, батьки зобов`язані постійно дбати про фізичне здоров`я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім`ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв, виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни, сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу, виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.

Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини.

На підставі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відтак судом встановлено, що обов`язок щодо утримання, виховання, навчання та розвиток дитини покладений законодавством на обох батьків.

У відповідності до ч.ч.1 та 2 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

На підставі ч.2 ст.181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відтак, обрання способу стягнення аліментів є виключним правом позивача та не залежить від волі відповідача у такій категорії справ.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2021 році, зокрема для дітей віком до 6 років із 1 січня 2021 року 1921 грн., із 1 липня 2013 грн., із 1 грудня 2100 грн.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно своїх вимог, позивач просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), відповідач же згідний платити аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу).

Що ж стосується матеріального становища відповідача, його можливості утримувати дитину, матеріально її забезпечувати, а також стану здоров`я відповідача, судом встановлено наступне.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста КП «Волинська обласна клінічна лікарня Волинської обласної ради від 09.06.2021 року ОСОБА_2 встановлено діагноз «Неспецифічний виразковий коліт».

З копії листка непрацездатності серії АДФ № 096320 вбачається, що відповідач в період з 15 по 24 червня 2021 року перебував на амбулаторному лікуванні у КП «Володимир-Волинське ТМО».

Згідно наданої відповідачем копії трудової книжки серія НОМЕР_3 останній з 15.08.2006 року по 30.06.2021 року проходив службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій у Волинській області.

Згідно виписки з карткорахунку, відкритого ОСОБА_2 в АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що в останнього станом на 22.06.2021 року наявна заборгованість в розмірі 21532. 96 грн.

В обґрунтування часткового визнання позову відповідач в судовому засіданні вказав, що він на даний час офіційно не працює, отримує нерегулярний та незначний дохід, а також періодично добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини.

Та обставина, що відповідач отримує нерегулярний, незначний дохід не звільняє його від обов`язку утримувати свою неповнолітню дитину, однак впливає на розмір аліментів, яку він може сплачувати на утримання дитини.

При вирішенні спору суд виходить з засад рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, а саме, що кожен з батьків рівною мірою несе обов`язки по утриманню дітей і повинен їх виконувати, а тому суд вважає правильним і справедливим покладення обов`язку по утриманню дитини в рівних долях на кожного з батьків. Також суд враховує як матеріальне становище позивача, так і матеріальне становище і стан здоров`я відповідача, а тому вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , необхідно визначити в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно .

На переконання суду саме цей розмір аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини буде розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача та буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Одночасно суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Оскільки позивач звернулася до суду з даним позовом 31 травня 2021 року, тому, відповідно з цієї дати суд присуджує аліменти на утримання дитини.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, ст.51 Конституції України, ст.ст. 84, 91, 180-182, 183 СК України, ст. ст. 4, 13, 81, 15, 76-81, 141, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), в користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 31 травня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору на користь держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07 липня 2021 року.

Головуючий (підпис)

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер