Справа № 703/4214/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Прилуцького В.О.

секретаря судового засідання Кочеткової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на своє навчання в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 22 грудня 2020 року до закінчення ним навчання.

В судове засідання позивач е зявився, але надав до суду заяву в якій просить суд провести розгляд справи у його відсутність та підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій вказує, що позов визнає частково, а справу просить розглянути у його відсутність.

Окрім того, відповідач надав до суду відзив на позову заяву. У відзиві відповідач вказує, що він не визнає позов у вказаному позивачем розмірі, оскільки він не має можливості сплачвати аліменти на навчання сина у такому розмірі. Зазначив, що він є військовослужбовцем та отримує заробітну плату в середньому близько 12 тис. грн. Однак, він в 2014 році вдруге одружився та від цього шлюбу має ще двох малолтінх дітей, які перебувають на його утриманні. Крім цього на його утриманні перебуває дружина, яка знаходиться у дикретній відпустці та батько, який має єдиний дохід у вигляді пенсії в сумі 2100 грн. та ряд захворювань, які потребують лікування та постійного прийому медичних препаратів. Зазначив у відзиві і те, що він в листопада 2020 року перебував на лікуванні з діагнозом: Мінфаркт міокарду», через це він має приймати дорого вартісне лікування, яке обходиться йому в сумі близько 2000 грн. на місяць, крім того сплата комунальних платежів, купівля продуктів харчування, засобів індивідуальної гігієни на всю родину та сплата вартості гуртка доньки, займають значну частину його витрат. Враховуючи вище зазначене, відповідач вказує на неможливість сплати аліментів на навчання сина ОСОБА_3 у розмірі ? частини його доходу, однак згідний надвати допомогу сину в розмірі 1/12 частини його заробітку (доходу), тому просить суд позов задовільнити частково у вказаному ним розмірі.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену письмово, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітня донька продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати її до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином відповідача ОСОБА_2 , якому виповнилось 18 років, але який не досяг 23 річного віку, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 листопада 2002 року (а.с. 2-а).

В судовому засіданні було встановлено, що син відповідача по справі ОСОБА_1 навчається на денному відділенні Золотоніського фахового коледжу ветеринарної медицини Білоцерківського національного аграрного університету, що підтверджується довідкою виданою відокремленим структурним підрозділом «Золотоніського фахового коледжу ветеринарної медицини Білоцерківського національного університету» № 367 від 27 листопада 2020 року (а.с.2).

За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд приймає до уваги всі подані сторонами докази, на підставі яких встановлені дані обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Умовою стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших необхідних потреб (маються на увазі побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників).

З довідки про доходи виданої військовою частиною НОМЕР_2 , вбачається, що відповідач по справі ОСОБА_2 займає посаду: військовослужбовець та за період з червня 2020 року по листопада 2020 року отимав заробітну плату в сумі 95921 грн. 39 коп. (без урахування виплат аліментів) (а.с.8).

Враховуючи ту обставину, що позивач ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, факт потреби останньому у матеріальній допомозі є безумовним. Так, необхідність отримання належної освіти позбавляє позивача можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, указана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За правилами ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 14 червня 2014 року, відповідач ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с.23).

Від вказаного вище шлюбу у відповідача ОСОБА_2 народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 28 серпня 2014 року та серії НОМЕР_5 від 21 січня 2020 року (а.с.24,25).

Окрім того, відповідач, на підтвердження перенесеної хвороби та понесення витрат на лікування, надав до суду виписку з історії хвороби № 2851 стаціонарного хворого ОСОБА_2 з Черкаського обласного кардіологічного центру Черкаської обласної ради (а.с.26,27).

На підтвердження несення ним витрат на утримання батька ОСОБА_6 , відповідач надав до суду копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 № 2492 із ДЗ «МСЧ 14», виписний епікриз № НОМЕР_6 з цього ж закладу, виписку з історії хвороби ОСОБА_6 № 3999 з Смілянської міської лікарні, виписку з історії хвороби ОСОБА_6 № НОМЕР_7 з КП «Черкаська міська лікарня СМП ЧГС Неврологічне відділення», виписку № 09304 ОСОБА_6 з Черкаської обласної лікарні (а.с.28,29,30,31,32).

Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що повнолітній син сторін ОСОБА_7 має вік більше 18 але менше 23 років, після закінчення загальноосвітньої школи продовжив навчання у вищому навчальному закладі, у зв`язку з чим тимчасово проживає в гуртожитку в м. Ірпінь та перебуває під опікою матері - позивача у справі.

Основний тягар по утриманню позивача несе його бабуся, оскільки матір позивача померла, Бабуся дбає про підвищення освітнього рівня та здобуття професії онуком, його умови проживання та забезпечення предметами першої необхідності.

Так відповідно до квитанцій, що містяться на аркушах справи 6,7, вбачається, що позивачем сплачувались кошти за гуртожиток.

Надані позивачем квитанції від 24 вересня 2018 року та 17 грудня 2018 року (а.с.4,5), суд не приймає як доказ на підтвердження сплати понесених на навчання витрат, оскільки в них зазначено призначення платежу: оплата за благодійний внесок за ОСОБА_1 . Дані витрати не відносяться до витрат на навчання та ніяким чином не підтверджують розмір витар, які просить стягувати позивач із відповідача.

Суд також не приймає до уваги квитанції про сплату комунальних послуг, надані відповідачем, оскільки ці витрати є звичними побутовими витратами всіх осіб та не можуть слугувати підставою для відмови у позові, а чи зменшенню розміру витрат, які просить стягнути позивач.

Однак, суд при визначенні розміру аліментів, враховує те, що на утриманні відповідача перебуває двоє малолітніх дітей, дружина та батько, який потребує лікування, а також і те, що йому самому потрібно приймати медичні препарати на що він витрачає суттєві кошти, а тому дійсно не має можливості сплачувати аліменти на навчання сина у розмірі ? частини його заробітної плати.

Враховуючи вище викладене суд, не вбачає неможливості або обмеження відповідача у здійсненні свого обов`язку по утриманню сина, однак враховуючи, що позивачем не доведено саме той розмір витрат на навчання, які він просить стягнути з відповідача та доведення відповідачем своїх заперечень щодо частки аліментів, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/8 частини всих видів його заробітку (доходу), починаючи з 22 грудня 2020 року і до закінчення сином навчання, але не більш як до досягнення ним 23- річного віку.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги частково та присуджує до стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 22 грудня 2020 року до закічення ним навчання, але не більш як до 23 років.

Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги позивача частково доведеними, відтак такими, що підлягають до часткового задоволення.

Розмір аліментів визначений позивачем у розмірі по 1/8 частини від всіх видів доходів відповідача, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повиннен сплачувати дитині та який не призведе до порушення його прав та інтересів.

Суд, при винесенні рішення, також керується практикою Європейського суду з прав людини, який в пункті 54 свого Рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» зазначав, «що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N 2), від 27 листопада 1992 року, Серія A, N 250, ст. 35-36, п. 90)0, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків».

Що стосується терміну стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

З довідки наданої позивачем № 367 від 27 листопада 2020 року вбачається, що термін закінчення навчання ОСОБА_1 - 30 червня 2022 року (а.с.2).

Враховуючи вище викладене, термін стягнення аліментів на навчання сина ОСОБА_3 повинен визначатись не до досягнення ним 23 річного віку, а до закінчення сином навчання 30 червня 2022 року.

Ч. 1 ст. 191 СК України вказує на те, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З штампу суду вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом 22 грудня 2020 року, відповідно саме з цієї дати слід проводити стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Однак, як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_8 від 27 квітня 2016 року (а.с.35) відповідач ОСОБА_2 є учасником АТО, а тому звільнений відповідно до ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору.

В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.10, 12, 13, 77- 81, 82, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання, задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючого по АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_10 аліменти на його навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 22 грудня 2020 року по час закінчення навчання 30 червня 2022 року включно.

Право на аліменти припиняється у разі припинення навчання.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький