ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» липня 2021 року

м. Харків

справа № 645/3055/21

провадження № 22ц/818/4226/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідачі Служба таксі 838, ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року в складі судді Федорової О.В.

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Служби таксі 838, ОСОБА_2 про захист прав споживачів, у якому просила стягнути на її користь зі Служби таксі 838 грошові кошти в сумі 5000,00 грн та з ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5000,00 грн за завдану моральну шкоду.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано їй строк 10 днів для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці.

На вказані ухвали ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвали суду скасувати та задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення їй позовної заяви з підстав, зокрема, не зазначення відомостей про відповідачів - ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків, оскільки вона подавала клопотання про витребування відповідних доказів, яке суд не розглянув. Їй не повернуто позовну заяву з додатками. На виконання ухвали судді про залишення позовної заяви без руху вона подала заяву від 17 травня 2021 року, у якій усунула усі вказані судом недоліки.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали судді Фрунзенського районного суду від 12 травня 2021 року про залишення позову без руху повернуто ОСОБА_1

02 липня 2021 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів, у якому вона просила витребувати у Служби таксі 838 документи, які б свідчили про те, в яких трудових чи цивільно-правових відносинах перебуває громадянин ОСОБА_2 зі службою таксі, договори та звіти за період 2020 року, а саме коли надавалась послуги перевезення таксі. Зазначене клопотання задоволенню не підлягає як передчасне, зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції наразі лише переглядається ухвала судді суду першої інстанції про повернення позовної заяви, а не справа по суті спору.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, ухвалу судді суду першої інстанції скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що позивачкою не усунуто недоліки, про які вказано в ухвалі суду від 12 травня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з чим на підставі частини 3 статті 185 ЦПК України позовна заява вважається неподаною та підлягає поверненню.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Служби таксі 838, ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху на підставі невідповідності вимогам статей 175, 177 ЦПК України та запропоновано усунути недоліки позовної заяви, оскільки позивачкою не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача Служби таксі 838, а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) відповідача ОСОБА_2 , а також номер і серію його паспорта. Крім того, позивачкою не чітко викладено зміст позовних вимог, не конкретизовано, в чому саме полягало порушення її прав як споживача у відповідності до статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

На виконання ухвали судді 17 травня 2021 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції клопотання, у якому вказала, що разом з позовною заявою нею подано клопотання про витребування доказів саме з метою отримання даних про відповідачів. Вказала, що у тексті позовної заяви нею викладено норми законодавства, які вона вважає порушеними відповідачами. У додатках до позову є копія заяви про кримінальне правопорушення та ухвали суду про зобов`язання внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у яких викладено суть порушення її прав. Позовні вимоги викладено окремо щодо кожного з відповідачів. Відсутність квитанцій-замовлень, квитанцій-зобов`язань, транспортних та інших накладних, чеків та касових ордерів свідчить про вчинене стосовно неї кримінальне правопорушення, про що і відкрито кримінальне провадження, та нечесну підприємницьку практику з боку Служби таксі 838 та ОСОБА_2 , що саме і є порушенням Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачці, оскільки нею не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, пунктами 2, 4, 5 частини 3 статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно частини 1 статті 187 ЦПК України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження, суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею185 ЦПК України.

Частини 1, 2, 3 статті 185 ЦПК України передбачають, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Як вбачається з позовної заяви та клопотання про усунення недоліків, ОСОБА_1 виклала у довільній формі зміст обставин, якими обґрунтовувала свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, та посилалась на порушення її прав як споживача. Прохальна частина позовної заяви містить дві чітко сформульовані вимоги окремо до кожного з відповідачів.

Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

ОСОБА_1 , сформулювавши позовні вимоги та визначивши на свій розсуд відповідачів за своїм позовом, має усвідомлювати, що саме вона несе відповідні процесуальні ризики, які можуть настати у разі, якщо обраний нею спосіб захисту буде визнано неефективним, відповідачі - неналежними, а пред`явлений до них позов необґрунтованим.

Водночас, недостатньо чіткий та конкретизований виклад обставин справи та підстав позову не може бути підставою для повернення позовної заяви, оскільки суд в подальшому не позбавлений можливості уточнити зазначені обставини в ході розгляду справи.

Також не є підставою для визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачу незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин. У разі встановлення судом, що права позивачки не порушені в контексті Закону України «Про захист прав споживачів», суд не позбавлений можливості прийняття відповідного рішення.

Вирішення питання щодо обґрунтованості позову, достатності та належності поданих доказів, наявності підстав для задоволення позову в залежності від того, чи порушені права позивачки, має бути здійснено під час розгляду справи по суті, а не на стадії відкриття провадження у справі.

Не зазначення в позовній заяві ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України щодо Служби таксі 838, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, а також номеру і серії паспорта ОСОБА_2 не є обов`язковою підставою для повернення позовної заяви.

Вимогами ЦПК України передбачено, що реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України позивач має вказати у позовній заяві, якщо такі відомості йому відомі, тобто це не є обов`язковим реквізитом позовної заяви, та відсутність цих даних не є підставою для залишення її без руху.

Крім того, позивачкою дійсно у тексті позовної заяви викладено клопотання про витребування доказів щодо повних даних Служби таксі 838 та відомостей про особу другого відповідача.

У разі виникнення питання щодо належності відповідача у справі та щодо підсудності справи, суд першої інстанції також не позбавлений можливості вирішити його в ході подальшого розгляду справи, зокрема, у підготовчому засіданні.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Чітке дотримання вимог процесуального закону є необхідним явищем, оскільки забезпечує вірне дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя та є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини: від 28 жовтня 1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08 березня 2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, надто суворе тлумачення судом процесуальних норм позбавило позивача права доступу до суду, що згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Повертаючи позовну заяву із зазначених вище підстав, суд першої інстанції занадто формалізовано підійшов до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам статті 175 ЦПК України та необґрунтовано позбавив позивачку права на доступ до правосуддя та на звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, як складової частини права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи наведене колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена суддею з порушенням норм процесуального права. За таких обставин відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вимога ОСОБА_1 у прохальній частині апеляційної скарги щодо задоволення її вимог по справі є передчасною та наразі не може бути задоволена, оскільки справа по суті заявлених вимог судом першої інстанції не розглядалась та в апеляційному порядку не переглядається.

Пунктом 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки наразі розглядається лише процесуальне питання, а не справа по суті спору, питання щодо стягнення судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року задовольнити частково.

Ухвалу судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 травня 2021 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 09 липня 2021 року.