Справа № 266/3262/21
Провадженя№ 2/266/894/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.07.2021 року м. Маріуполь Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді - Курбанової Н.М.,
при секретарі Макогон С.Б.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабка - ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована та постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з частки домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті позивач мешкав разом з бабусею. 21.05.2010 року бабуся позивача ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений Царьовою І.В., державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори за реєстровим №2-933, за яким усе належне їй майно де б воно за яким усе належне їй майно де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала позивачу - ОСОБА_1 . Спадкова справа щодо майна ОСОБА_3 була відкрита приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. 20.08.2020 року.17 березня 2021 року до нотаріальної контори він звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на його ім`я. 01 квітня 2021 року нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на частину будинку АДРЕСА_1 , оскільки не були надані правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, про що була винесена відповідна постанова. Спірне домоволодіння було побудовано у 1951 році та право власності на нього було зареєстроване за дідом позивача - ОСОБА_4 за реєстровим № 4456, зареєстрованого в БТІ 24.07.1951 р. за № 8198 на підставі договору на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою, посвідченого державною нотаріальною конторою міста Жданова Донецької області 06.02.1950 р. 15 квітня 1951 року між дідом - ОСОБА_4 та бабцею ОСОБА_5 , був укладений шлюб. Спірний будинок було збудовано та зареєстроване право власності на дідуся вже під час перебування у зареєстрованому шлюбі з бабцею. Таким чином, у відповідності до розділу 3 Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР 1926 року (що діяв на час набуття права власності), домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , здобуло статус спільного майна подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивача - ОСОБА_4 , який 26.02.1996 року також склав заповіт, за яким все належне йому майно заповідав своєму сину - відповідачу ОСОБА_2 . При цьому державний нотаріус врахував, що спадщина після смерті ОСОБА_4 складається саме з 1/2 частки. 17 березня 2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В. на ім`я позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/18 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за заповітом, складеним ОСОБА_3 . Таким чином, на момент смерті ОСОБА_3 мала право на 11/18 часток у домоволодінні, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 . Право на спадщину на 2/18 частки позивач отримав, а у видачі свідоцтва про право на спадщину на 9/18 частки (1/2 частку) позивачу було відмовлено. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з позовом про захист своїх прав. Просить визнати за ним право власності на 1/2 частку домоволодіння , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 08.06.2021р. провадження у вказаній справі відкрито, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 02.07.2021р. у приватного нотаріуса витребувано копію спадкової справи.
02.07.2021р. приватним нотаріусом до суду надано копію спадкової справи.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 , яка діє на підставі довіреності, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, за участю її представника ОСОБА_7 , позов задовольнити.
В судове засідання представник позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , яка діє на підставі ордеру, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просив розглянути справу без її участі, позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до суду надав відзив, яким справу просив розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші право чини.
Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. ст. 321, 328 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця.
За приписами ст.ст.1223, 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив і батьки.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України позивач вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки своєчасно звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини.
Відповідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про смерть, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області серія НОМЕР_1 актовий запис №139 від 15 лютого 2012 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).
Відповідно до інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , 15 квітня 1951 року уклали шлюб, прізвище дружини після одруження ОСОБА_9 (а.с. 10).
Згідно з довідкою, виданою Ждановським бюро інвентаризації від 24 липня 1951 року, домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_10 , на підставі договору про право на забудову від 02.02.1950 р. (а.с. 11).
Відповідно до договору про право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою від 02.02.1950 року, ОСОБА_4 , під час будівництва «забудовник», після будівництва «власник», на підставі рішення виконкома Першотравневої районної ради депутатів трудящихся від 18.01.1950 р. №2, отримав для забудови земельну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1 (а.с. 12).
Згідно з технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 27.08.2020 р. інвентаризаційна справ, ОСОБА_4 замовив технічний паспорт на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-17).
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 квітня 2021 року №197/02-31, до приватного нотаріуса Лушкіної О.В. звернулася ОСОБА_6 , яка є представником ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Лушкіною О.В. 20.08.2020р. за реєстровим №1245, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я довірителя ОСОБА_1 після смерті його бабки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_1 , на майно, яке складається з частини будинку АДРЕСА_1 , яка належала чоловіку спадкодавиці ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину але не оформила своїх прав та яка згідно ст.60 Сімейного кодексу України мала право на частку в спільному майні подружжя, але свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не одержала. Спадкоємцем ОСОБА_1 , в особі представника, не додано документів, які підтверджують право власності спадкодавця (а.с. 20).
Згідно з заповітом реестр. №2-933, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Царьовою І.В. 21.05.2010 року, ОСОБА_3 заповідає усе своє майно, де б воно не було та з чого б не складалось, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті і на що вона по закону матиме право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 21).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 30.03.2021р. державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В., на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 7/9 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за заповітом, складеним ОСОБА_4 . Спадщина складається з Ѕ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво на 2/9 частки спадкового майна ще не видано (а.с. 22).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 2/18 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23).
Відповідно до заповіту від 26.02.1996 року, ОСОБА_4 , що мешкає в АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті заповідає все належне йому майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, та взагалі все те, на що він матиме за законом право заповів ОСОБА_2 (а.с. 24).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 17.03.2021 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лушкіною О.В., на ім`я ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/18 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за заповітом, складеним ОСОБА_4 (а.с. 25).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 володіє 7/18 частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності (а.с. 26).
Зі спадкової справи №65/2020, відкритої 20.08.2020р. після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 вбачається, що справа відкрита за заявою ОСОБА_1 , інших спадкоємців не має. ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, 17.03.2021 року, на 2/18 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за заповітом, складеним ОСОБА_4 . ОСОБА_1 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 квітня 2021 року №197/02-31.
Таким чином, спірний будинок було збудовано та зареєстроване право власності на ОСОБА_4 вже під час перебування у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , і у відповідності до розділу 3 Кодексу законів про сім`ю, опіку, шлюб і акти громадянського стану УРСР 1926 року, що діяв на час набуття права власності, вказане домоволодіння здобуло статус спільного майна подружжя.
Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР, який був затверджений Законом Української РСР від 20 червня 1969 року, було закріплено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні норми містяться і у ст.ст.60, 70 СК України, 2004 року.
У п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. « Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України закріплено рівність частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності у разі виділу із натурі або поділу майна, що є у спільній сумісній власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
У відповідності до вимог ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи вищевикладене, зібрані по справі докази, аналізуючи вищевикладені норми права, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на Ѕ частку спірного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі ОСОБА_3 , якій належали вказана частка в майні, однак якане оформила своїх прав та свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя не одержала, та уклала заповіт на користь ОСОБА_1 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 130, 141, 223, 263-265 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Дата складання повного рішення суду 12.07.2021р.

Суддя Курбанова Н. М.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 АДРЕСА_3