Справа № 369/6539/21
Провадження № 2/369/4152/21
12.07.2021 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Волчка А.Я.,
при секретарі Миголь А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що є вона власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (далі за текстом - Житло).
У Житлі зареєстрований Відповідач.
Інформація про зареєстрованих осіб міститься в єдиному державному демографічному реєстрі, до якого суд має особистий доступ.
Відповідач не перебуває та ніколи не перебував у родинних стосунках з Позивачем.
Відповідач не проживає за адресою житла з 2013 року, в зв`язку з тим, що виїхав на постійне місце проживання до іншого помешкання. На даний час місце проживання Відповідача невідоме. Документ про підтвердження факту не проживання Відповідача додається до позову.
Наявність реєстрації Відповідача у Житлі позбавляє Позивача, як власника житла, можливості здійснювати право користування та розпорядження ним у повному обсязі. Крім того, Позивач вимушена нести витрати щодо сплати комунальних послуг з розрахунку на всіх зареєстрованих у Житлі осіб, включаючи Відповідача, що вводить її у зайві витрати.
Враховуючи той факт, що Відповідач не є і ніколи не був членом сім`ї Позивача, не є співвласником житла та не проживає за місцем реєстрації, він не має жодних правових підстав для користування. Житловим приміщенням.
Вважала, що задоволення позову не завдасть шкоди правам та інтересам Відповідача, оскільки він добровільно залишив Житло та проживає за іншою адресою.
Більше того, Відповідач не вчиняє жодних дій, які б свідчили про бажання здійснити вселення у житлове приміщення. Вказані обставини є прямим свідченням того, що права Відповідача на житло не порушені.
Тому позивач просила суд визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 20.05.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження.
Ухвалою суду від 14.06.2021 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове не з`явилась. Про час і місце розгляду справи належним чином повідомлена. Відзиву на позову заяву до суду не подав.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 30.09.2004 року № 51 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 18.04.2006 року.
Відповідно до витягу № 4797 про зареєстрованих у житловому приміщенні, будинку/осіб виданого Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області вбачається що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 13.08.2013 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до акта депутата Вишнівської ОТГ від 22.04.2021 року вбачається що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2013 року і до сьогоднішнього дня.
Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно ст. 72 Житлового кодексу України суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.
П. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи більше року, що відповідно до вимог ст. 71, 72 ЖК УРСР дає суду підстави визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою АДРЕСА_1 .
За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Керуючись ст. 9, 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 4, 5, 12, 76-81, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, -
Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив,за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Суддя: А.Я. Волчко