Справа № 161/4349/21
Провадження № 2/161/1997/21
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 липня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Пушкарчук В.П.,

за участю секретаря судового засідання Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Луцька міська рада про примусове виселення особи із житлового приміщення без надання іншого житла,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про примусове виселення особи із житлового приміщення без надання іншого житла.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є наймачем житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером на жиле приміщення від 12.06.2007 року № 98, який виданий на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 19.04.2007 р. № 271-4. Дана квартира є об`єктом державного житлового фонду Луцької міської ради. Згідно ордеру в даній квартирі проживають такі особи: ОСОБА_1 - квартирний наймач; ОСОБА_2 - чоловік; ОСОБА_3 - донька; ОСОБА_4 - донька; ОСОБА_5 - донька. Вказує, що 14.02.2006 року шлюб між нею та відповідачем - ОСОБА_2 було розірвано. Зазначає, що ОСОБА_2 продовжує і надалі проживати у зазначеній квартирі без будь-яких правових підстав, користується електроенергією, газом, однак за комунальні послуги не сплачує, зловживає алкогольними напоями, вчиняє сімейні чвари, тривалий час завдає психологічне та фізичне насильство у сім`ї та створює нестерпні умови для проживання та веде аморальний спосіб життя. На неодноразові усні звернення позивача виселитись відповідач відмовляв. Також, зазначає, що у ОСОБА_2 наявне нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.03.2021 р. На підставі вищенаведеного, просить виселити ОСОБА_2 з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

У судове засідання позивачка не з`явилась, попередньо подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили.

Представник третьої особи подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутності. При вирішення справи поклалась на розсуд суду.

Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є наймачем житлового приміщення, а саме квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером на жиле приміщення від 12.06.2007 року № 98, який виданий на підставі рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 19.04.2007р. № 271-4. Згідно ордеру в даній квартирі проживають такі особи: ОСОБА_1 - квартирний наймач; ОСОБА_2 - чоловік; ОСОБА_3 - донька; ОСОБА_4 - донька; ОСОБА_6 - донька (а.с. 7-8).

14.02.2006 року шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області серії НОМЕР_1 (а.с.9).

Факт реєстрації і проживання відповідача у вказаній квартирі також підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яка видана ОСББ Росинка» № 09/01-21 від 21.01.2021 року (а.с. 11).

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 42 Житлового кодексу Української PCP, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першою статті 90, частиною 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством.

Згідно з ст. ст. 51, 58, 106 Житлового кодексу Української PCP, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видає виконавчий комітет міської ради на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадянського житлового фонду.

До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ними спільне господарство (ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР).

Як встановлено положенням ст.109 ЖК Української PCP виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 116 ЖК Української PCP, якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ними, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичними порушеннями правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Із роз`яснень, викладених у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що при вирішенні справ про виселення на підстав ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під ча тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ тощо.

Як зазначає позивачка у своїй позовній заяві, ОСОБА_2 проживає у квартирі АДРЕСА_1 без будь-яких правових підстав, користується електроенергією, газом, однак за комунальні послуги не сплачує, зловживає алкогольними напоями, вчиняє сімейні чвари, тривалий час завдає психологічне та фізичне насильство у сім`ї та створює нестерпні умови для проживання та веде аморальний спосіб життя. В зв`язку з цим, позивач неодноразово змушена була звертатися із заявами до правоохоронних органів, що підтверджується повідомленням заступника начальника Луцького ВП ГУНП у Волинській поліції майора поліції Ю. Сидорука № 43727/58/04-20 від 27.11.2020 року та повідомленням начальника Луцького РУП ГУНП у Волинській області підполковника поліції С. Рудницького № 41-АЗ/50/01-2020 від 16.02.2021 року (а.с.14-15).

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи у ОСОБА_2 наявне нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та земельна ділянка, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 246615562 від 02.03.2021 р. (а.с.12-13).

Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , будучи колишнім членом сім`ї позивачки, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, систематично порушує правила співжиття та робить неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі.

З врахуванням вищенаведених норм закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 908 гривень (а.с.1).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн.

Керуючись ст.ст. 12-13, 17, 77, 78, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, ст.ст. 42, 51, 58, 116 ЖК Української РСР, суд, -

В И РІ Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення в повному обсязі складено 13 липня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук