Справа № 359/3937/21
Провадження № 2/359/2217/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Яковлєвої Л.В.,

при секретарі Русан А.М.,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчатися, -

встановив :

11 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, яким, з урахуванням уточнення, наведеного у заяві від 30 червня 2021 року, просить стягнути з ОСОБА_2 , на її користь, аліменти в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що навчається у Державному вищому навчальному закладі «Переяслав Хмельницький державний педагогічний університет ім. Григорія Сковороди», розпочавши стягнення з 01 вересня 2021 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2024 року, але не довше ніж до досягнення нею 23-х років.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року, який за рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 10 вересня 2012 року розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу син проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач до повноліття дочки ОСОБА_4 сплачував аліменти в розмірі 1/3 частки від заробітку. ОСОБА_3 01 вересня 2020 року зарахований на навчання до Державному вищому навчальному закладі «Переяслав Хмельницький державний педагогічний університет ім. Григорія Сковороди», денна форма навчання, факультет фізичної культури, спорту і здоровя за спеціальністю 014. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, інших осіб на утриманні не має, а тому має реальну можливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Натомість, позивач подала до суду заяву, якою розгляд справи просила здійснювати у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Крім того, цією заявою ОСОБА_1 уточнила період, за який просить стягнути аліменти, а саме починаючи з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2024 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, до суду також не з`явився, відзив на позовну заяву, клопотань не направив. Разом з тим, подав заяву, якою позовні вимоги визнав та не заперечує щодо їх задоволення.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши заяви сторін, повно і всебічно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10 вересня 2012 року, що набрало законної сили 08 жовтня 2012 року, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2002 року, який розірвано на підставі вказаного судового рішення та ОСОБА_5 повернено дошлюбне прізвище ОСОБА_6 (а.с. 9).

21 квітня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , у звязку з чим змінила прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_8 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб виданого 21 квітня 2017 року Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області.

Від цього шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наведене підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 26 червня 2003 року Іванківською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с. 8).

Згідно Довідки № 538 виданої 08 квітня 2021 року, ОСОБА_3 з 01 вересня 2020 року навчається у Державному вищому навчальному закладі «Переяслав Хмельницький державний педагогічний університет ім. Григорія Сковороди», денна форма навчання, факультет фізичної культури, спорту і здоров`я за спеціальністю 014, середня освіта (фізична культура). Термін навчання з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2024 року (а.с. 5).

Зважаючи на вказане суд вважає, що між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України.

Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У частині 1 ст. 199 СК України зазначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_2 судом не встановлено, про них також не повідомлено сторонами у справі. В той же час, відповідач не спростував факт офіційного працевлаштування та наявність стабільного заробітку, не повідомив про наявність інших осіб, які перебувають на його утримані, не зазначив та не надав відповідних доказів щодо скрутного фінансового становища, незадовільного стану здоров`я, тощо, які могли б вплинути на призначення та визначення розміру аліментів судом.

В ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15 травня 2006 року зазначено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року за № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно ч. 1 ст. 13 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У зв`язку з наведеним вище суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а тому розмір аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід визначити в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2021 року і до закінчення дитиною навчання тобто до 30 червня 2024 року, але не довше ніж до досягнення нею 23-річного віку.

При вирішенні питання щодо судових витрат, позивач на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 3 від 15.05.2006 року, ст.ст. 141, 180 182, 184, 191 СК України, ст. 4, 12, 81, 133, 141, 258- 260, 263 - 265, 268, 289, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчатися задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2021 року і до закінчення дитиною навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не довше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 виданий 09 червня 2017 року, орган, що видав 3222, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий 08 грудня 1995 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП НОМЕР_5 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 30 червня 2021 року.

Суддя Л.В. Яковлєва