Справа № 426/1956/21
УХВАЛА

про забезпечення позову

29 червня 2021 року м.Сватове

Суддя Сватівського районного суду Луганської області Крива Ю.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибульника О.С. про забезпечення позову, -

встановив:

25 червня 2021 року до Сватівського районного суду Луганської області звернувся представник ОСОБА_1 адвокат Цибульник О.С. із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . За час шлюбу ними було придбано автомобіль марки OPEL модель INSIGNIA SPORTS TOURER, 2010 року випуску, масою 2315, об`єм двигуна 1956 сірого кольору, державний номер НОМЕР_1 . На даний час ОСОБА_1 має намір звернутися до Сватівського районного суду Луганської області із позовною заявою про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ. Предметом спору в даній справі є вищевказаний автомобіль, який зареєстровано на ім`я відповідача та яким фактично користується останній. На даний час право власності позивача на цей автомобіль, яке виникло в силу закону, враховуючи придбання автомобіля за час шлюбу та за спільні сімейні кошти, відповідачем не визнається. Як стало відомо із інтернет ресурсу, відповідач має намір продати автомобіль, що призведе до неможливості поділу вказаного автомобіля та надасть йому неправомірну можливість позивача будь-яких прав на авто. Вважає, що на даний час існує очевидна небезпека, що незастосування заходів забезпечення позову призведе в майбутньому до неможливості виконання рішення суду в даній справі або суттєвого ускладнення його виконання. Просить суд заборонити ОСОБА_2 відчужувати транспортний засіб марки OPEL модель INSIGNIA SPORTS TOURER, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2010, колір сірий, об`єм двигуна 1956, вага: 2315, тип авто: загальний легковий, тип кузова: універсал-В, номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 .

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову з додатками та надані докази, приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 р. (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Аналогічна правова позиція закріплена в п. 20 постанови № 5 Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в справі № 761/36415/18, провадження 61-4492ск19 від 15.03.2019, відповідно до якої з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151,152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заборонити нотаріусу вчиняти певні дії тощо.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статті 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов забезпечується шляхом, зокрема, забороною вчиняти певні дії (п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України)

Суд зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний суд України в п.4 зазначеної вище Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. № 9 зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до частини 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Таким чином, з огляду на підстави та предмет позовних вимог, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення та відновлення позивачем порушених на її думку прав в разі можливого задоволення позову.

В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви та забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.149, 150, 153, 157 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибульника О.С. про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 відчужувати транспортний засіб «OPEL INSIGNIA SPORTS TOURER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску: 2010, колір сірий, об`єм двигуна 1956, вага: 2315, тип авто: загальний легковий, тип кузова: універсал-В, номер шасі НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 до вирішення справи по суті.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею, строк пред`явлення до примусового виконання ухвали становить три роки та обчислюється з наступного дня після її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.В.Крива