Справа № 419/25/21
Провадження № 2/419/109/2021
11 березня 2021 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Іванової О. М.,
при секретарі Селіні О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -
ОСОБА_1 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.01.2015 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, яка складає 500,00 грн, щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 12.01.2015 року. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, при цьому витрати на утримання дітей з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно збільшились, у зв`язку з чим розмір аліментів визначений за рішенням суду є недостатнім для утримання дітей.
На підставі вищенаведеного, представник позивача просив суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 500,00 грн щомісяця на 1/3 частку від усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 05.01.2021 року та до досягнення дітьми повноліття.
Представник позивача адвокат Андрушко К.П. (а.с.13) у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача (а.с.24), заперечень проти вирішення справи при її заочному розгляді не надав.
Позивач - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі проти вирішення справи при її заочному розгляді не заперечувала (а.с.32).
Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позов не надав, у судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом надсилання повістки про виклик до суду засобами поштового зв`язку, та шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб - порталі Судової влади України (а.с.28), заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
Згідно приписів ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.01.2015 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі, яка складає 500,00 грн, щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 12.01.2015 року (а.с.8). Вказане рішення суду набуло законної сили 08.02.2015 року (а.с.8 зворотна сторона).
Згідно копії заочного рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 02.03.2015 року, зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвано (а.с.7). Вказане рішення суду набуло законної сили 12.03.2015 року (а.с.7 - зворотна сторона).
З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 15.07.2017 року, Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, відповідний актовий запис №16, вбачається, що 15.07.2017 року Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого подружжю присвоєне спільне прізвище - ОСОБА_10 (а.с.10).
З пояснень представника позивача вбачається, що на даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, при цьому витрати на утримання дітей з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно збільшились та розмір аліментів за рішенням суду є очевидно недостатнім для нормального матеріального забезпечення дітей відповідного віку.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць з 1 січня 2021 року становить 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Таким чином, в залежності від періоду змінюється прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Відтак, станом на день ухвалення рішення 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років становить 1197,5 грн.
Спірні правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 8 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.
Згідно із ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Крім того, згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного суду України від 05.02.2016 року у справі №6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Суд звертає увагу сторін, що відповідно до ст. 179 СК аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на час справи - не менше, ніж 1197,5 грн для дитини віком від 6 до 18 років. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі, який значно менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що порушує право неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на нормальний фізичний, культурний, духовний розвиток і навчання.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Враховуючи викладене, а також потреби дітей у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зважаючи на те, що відповідачем не було надано відзиву та не надано жодних доказів на спростування чи заперечення викладених обставин, суд вважає, що відповідач на теперішній час повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітей повноліття. На думку суду, такий розмір утримання є обґрунтованим, відповідатиме вимогам виваженості і справедливості, тому позовні вимоги представника позивача в частині зміни розміру аліментів підлягають задоволенню.
Позовна вимога щодо стягнення аліментів у новому розмірі з дня пред`явлення позову до суду тобто з 05.01.2021 року не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до абз. 4 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів №3 від 15.05.2006 р. у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Позивачі при подачі позовів про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення звільняються від сплати судового збору відповідно до положень ЗУ «Про судовий збір», тому відповідач має сплатити в дохід держави судовий збір, який складає 908,00 грн.
Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.
Відповідно до ст. ст. 112, 180, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 211, 223, 247, 263-265, 280, 430 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, що підлягають стягненню за рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.01.2015 року з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 500,00 грн щомісячно на 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Головуючий О. М. Іванова