Номер провадження 2/754/1478/21
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2021 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Дорошенко В.В., справа № 754/16333/19

Акціонерне товариство «Альфа-Банк» - позивач

ОСОБА_1 - відповідач 1, яка діє в своїх інтересах і інтересах ОСОБА_2 - відповідач 2

ОСОБА_3 - відповідач 3

ОСОБА_4 - відповідач 4

Служба у справах дітей та сім'ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - третя особа

Вимоги позивача: зняття з реєстрації, визнання такими, що втратили право користування майном

Усікова Л.О. - адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому посилаючись на порушення свого права власності, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування трикімнатною кв. АДРЕСА_1 , загальною площею: 77,90 кв. м., жилою площею: 44,10 кв. м. та зняти відповідачів з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2020, залишеною в цій частині без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.10.2020 позовні вимоги до відповідачів 1, 2, 3 залишено без розгляду за заявою позивача.

Учасники справи в судове засідання не з'явились і до суду від позивача надійшло клопотання, а від відповідача 3 - заява та від третьої особи - лист з проханням про розгляд справи за їхньої відсутності.

З урахуванням ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Між відповідачем 1 і АКБСР «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 42.02-11/766 від 08.08.2007 за яким відповідач 1 передав у іпотеку належну на праві власності трикімнатною кв. АДРЕСА_1 , загальною площею: 77,90 кв. м., жилою площею: 44,10 кв. м. у забезпечення виконання кредитних зобов`язань.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 27.05.2019 здійснено реєстрацію права власності на кв. АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Відповідно до рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019, визначено правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» у АТ «Альфа-Банк».

Відповідач 3 зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 з 09.12.2008, що підтверджується довідкою реєстрації місця проживання особи.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-ІV, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 22.06.2016 року № 6-197цс16, за змістом статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 40 Закону «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя цієї статті регулює порядок виселення громадян. Прикінцевими положеннями Закону «Про іпотеку», який набрав чинності з 1 січня 2004 року, внесено зміни до ЖК УРСР, зокрема, текст статті 109 викладено у нові редакції. За змістом частини другої статті 40 Закону «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 ЖК УРСР. За змістом цих норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, якщо іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Саме до цього зводиться висновки Верховного Суду України щодо застосування статті 109 ЖК УРСР та положень статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку», викладені у постановах від 21 жовтня та 16 грудня 2015 року, який згідно зі статтею 3607 ЦПК України є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

На час вирішення даного спору право власності позивача на кв. АДРЕСА_1 недійсним чи незаконним у передбаченому Законом порядку не визнавалось.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, 1. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Розпорядження своїм власним майном це виключне прав позивача, як власника.

Відповідно до вказівок Європейського суду з прав людини, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі Проніна проти України).

Будь-яких конкретних правових доказів для обмеження права власності позивача на спірну квартиру, відповідач 3 суду не надали і судом таких доказів не здобуто.

За таких обставин, позов задовольняється.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов.

Визнати ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) такими, що втратив право користування трикімнатною кв. АДРЕСА_1 , загальною площею: 77,90 кв. м., жилою площею: 44,10 кв. м. та зняти ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )з реєстраційного обліку в трикімнатній кв. АДРЕСА_1 , загальною площею: 77,90 кв. м., жилою площею: 44,10 кв. м..

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ): 3842 грн. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: