Постанова

Іменем України

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 361/4690/20

провадження № 61-5685св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

представник заявника - адвокат Фумельов Ілля Олександрович,

заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фумельов Ілля Олександрович, на рішення Броварського районного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року у складі судді Сердинського В. С. та постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Немировської О. В., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст заяви

У липні 2020 року ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області.

Заява мотивована тим, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі

з громадянином Сполучених Штатів Америки ОСОБА_4 , який зареєстрований 24 липня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що було зроблено запис за № 698. Вони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стверджувала, що її чоловік вчиняє в сім`ї фізичне, психологічне та економічне насильство.

Зазначала, що 30 жовтня 2019 року вона звернулася до Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області із заявою про вчинення правопорушення, що виражалося у тому, що ОСОБА_4 передав на зберігання документи на дітей сторонній особі.

Посилалася на те, що 04 листопада 2019 року ОСОБА_4 разом зі сторонньою особою намагалися силою та обманом проникнути в її помешкання, виламавши двері. Звернення з приводу цих обставин зафіксовано на спецлінії «102».

Вказувала, що 15 листопада 2019 року ОСОБА_4 наніс їй тілесні ушкодження, внаслідок чого вона звернулася до КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» та їй надано довідку від 16 листопада 2019 року № 9067 та від 20 листопада 2019 року № 043-1361-2019 про нанесення їй легких тілесних ушкоджень. Також її звернення до Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області про вчинення домашнього насильства внесено до Єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за № 31138 від 16 листопада

2019 року.

Стверджувала, що 15 листопада 2019 року ОСОБА_4 окрім застосування сили вчиняв також і психологічне насильство, зокрема, підвищував голос, кричав, висловлювався нецензурною лексикою в присутності дітей, штовхав, принижував та погрожував смертю, після чого закрився у ванній кімнаті, після 23:00 почав кричати, колотити у двері, чим порушував спокій дітей та сусідів.

Крім того, 16 листопада 2019 року вона викликала наряд поліції у зв`язку із тим, що її чоловік вчиняє сімейне насильство.

Стосовно вчинення економічного насильства заявник зазначала, що

ОСОБА_4 не сплачує аліменти на дітей, не забезпечує сім`ю та рік відмовляється добровільно укласти аліментний договір.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_4 , поклавши на нього на строк 6 місяців такі заборони:

- перебувати в місцях проживання її та її малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а саме в квартирі АДРЕСА_1 ;

- наближатися на відстань ближчу 100 м до місця проживання її та її малолітніх дітей, а саме до квартири

АДРЕСА_1 ;

- наближатися на відстань ближчу 100 м до її місця роботи;

- особисто і через третіх осіб розшукувати її та її малолітніх дітей, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_4 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею;

- вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області

від 07 жовтня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявник не надала суду доказів на підтвердження вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також ризиків настання насильства в майбутньому.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 23 лютого

2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Фумельова І. О. залишено без задоволення, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2020 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК Українизаявник не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_4 фізичного, економічного та психологічного насильства стосовно неї, а також ризиків настання насильства у майбутньому, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2021 року до Верховного Суду

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фумельов І. О., посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким її вимоги задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження у справі.

У травні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2021 року справу призначено

до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій

не застосували норму матеріального права, що підлягає застосуванню, зокрема статтю 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», яка встановлює, що постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, внаслідок чого порушено принцип невідкладності захисту

у випадку домашнього насильства, дієвості, ефективності та недопущення повторності випадків насильства.

У касаційній скарзі заявник посилається на те, що судові рішення підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України,оскільки відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Із 24 липня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у шлюбі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, про що було зроблено запис за № 698 (а.с. 19).

Мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17, 18).

На підтвердження вимог заяви про видачу обмежувального припису

ОСОБА_1 надала висновки Броварського відділу поліції ГУ НП

в Київській області з розгляду її звернень на лінію «102»

від 16 липня 2019 року, від 12 листопада 2019 року, від 15 листопада

2019 року та рапорту працівника поліції від 16 листопада 2019 року.

Також ОСОБА_1 надала довідку від 16 листопада 2019 року № 9067 КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня», згідно з якою о 13:30 год вона звернулася до лікарні, де було виявлено забої нижніх та верхніх кінцівок, гематоми передньої поверхні обох стегон та плечей, забій м`яких тканин голови, обличчя, встановлений ситуативний невроз; та висновок експертного дослідження від 20 листопада 2019 року № 043-1361-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, згідно

з яким при огляді ОСОБА_1 були встановлені синці в нижньо-зовнішньому квадраті правої сідниці, розмірами 5 ? 3,5 см, передньо-зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині (15 ? 11см) та передньо-зовнішній поверхні правого стегна в середньо-нижній третині (22 ? 15 см), жовтувато-синього кольору, невизначеної форми, неоднорідні, які могли утворитися 16 листопада 2019 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно

у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного

у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою

статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скаргаОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фумельов І. О., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини і, перш за все, прав жінок. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство,

у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника;

3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі

№ 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року

у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю

не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП

та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства

та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність

ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання

про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення

у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та

у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк від одного до шести місяців.

ОСОБА_1 звернулася до суду з цією заявою про видачу обмежувального припису за захистом прав та інтересів, які, на її думку, порушенні внаслідок психологічного, фізичного та економічного насильства, що вчиняє

ОСОБА_4 стосовно неї та їхніх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 77 та частиною першою статті 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність

і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним

у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 надала суду висновки Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області з розгляду її звернень на лінію «102» від 16 липня 2019 року, від 12 листопада 2019 року, від 15 листопада 2019 року та рапорт працівника поліції від 16 листопада 2019 року.

Також ОСОБА_1 надала довідку від 16 листопада 2019 року № 9067 КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня», згідно з якою о 13:30 год вона звернулася до лікарні, де було виявлено забої нижніх та верхніх кінцівок, гематоми передньої поверхні обох стегон та плечей, забій м`яких тканин голови, обличчя, встановлений ситуативний невроз; та висновок експертного дослідження від 20 листопада 2019 року № 043-1361-2019 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, згідно

з яким при огляді ОСОБА_1 були встановлені синці в нижньо-зовнішньому квадраті правої сідниці, розмірами 5 ? 3,5 см, передньо-зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині (15 ? 11см) та передньо-зовнішній поверхні правого стегна в середньо-нижній третині (22 ? 15 см), жовтувато-синього кольору, невизначеної форми, неоднорідні, які могли утворитися 16 листопада 2019 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, встановивши, що у вказаних висновках та рапорті працівників поліції відсутні відомості про вчинення фізичного або будь-якого іншого насильства ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_1 та у цих зверненнях до поліції ОСОБА_1 не зазначала про вчинення ОСОБА_4 насильства стосовно неї, до органів поліції з приводу заподіяння їй ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не зверталася, ОСОБА_4 до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вказаним фактом не притягався, будь-яких доказів на підтвердження нанесення тілесних ушкоджень або вчинення ним психологічного та економічного насильства матеріали справи не містять, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

При цьому судами попередніх інстанцій правильно зазначено, що конфлікти між подружжям виникали у липні-листопаді 2019 року, але із заявою про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 звернулася до суду через значний проміжок часу, а саме у липні 2020 року.

Встановивши, що у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК Українизаявник не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення ОСОБА_4 фізичного, економічного та психологічного насильства стосовно неї, а також ризиків настання насильства

у майбутньому, суд першої інстанції, з висновками якого погодився

і апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги щодо порушення судами норм процесуальногоправа на правильність висновків судів не впливають та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 у повній мірі скористалася наданими їй процесуальними правами, в тому числі щодо подання доказів та доведення обставин, на які вона посилалася, справу вирішено відповідно до норм процесуального закону та принципу змагальності сторін.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків судів.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

З огляду на вищевикладене доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального

і процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фумельов Ілля Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Броварського районного суду Київської області від 07 жовтня

2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 лютого

2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк