Номер провадження: 22-ц/813/8051/21
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

встановив:

19.11.2020 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила призначити стягнення аліментів із ОСОБА_1 на утримання дитини - ОСОБА_2 , до досягнення нею 23 років, розпочинаючи стягнення із дати подання цього позову на час навчання, але не довше чим до досягнення двадцяти трьох років, а саме до 06.03.2024 року у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) (а.с.1-10).

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилалась на те, що вона народжена у шлюбі від ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 , що підтверджено Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 Відділу реєстрації актів громадянського стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області від 04.05.2001 р.

У вересні 2003 року її батьки розлучились та вона залишилась проживати разом зі своєю матір`ю, знаходилась і знаходиться на її повному матеріальному утриманні.

На теперішній час вона є студенткою 3 курсу Національного університету «Одеська юридична академія», факультету міжнародно-правових відносин (бюджет) денної форми навчання. Термін навчання встановлено до 30.06.2022 року, що підтверджується Довідкою № ВК-5 від 06.11.2020 року.

Крім цього, позивачка вказувала, що відповідач як батько, окрім сплати аліментів на її утримання до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 , матеріального забезпечення в її житті не приймав. Після досягнення нею 18-ти річчя батько припинив зі нею будь-який зв`язок, спілкування не підтримує, жодного виду допомоги не надає. У свою чергу, мати завжди забезпечувала її самостійно.

Оскільки вона навчається на денній формі навчання, то не має змоги працювати. Її мати на теперішній час перебуває у шлюбі з ОСОБА_4 , який має двох дітей від першого шлюбу: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Їх мати, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та діти проживають постійно з ними та знаходяться на повному утриманні батьків. Окрім того від шлюбу народжено спільну дитину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У свою чергу, чоловік її матері за станом здоров`я не може працювати та потребує постійного лікування, придбання дорогих препаратів. Мати працює на посаді директора ТОВ «ЮК-Лєгал» та її заробітна плата становить 7000 грн. щомісячно. Проте, зважаючи на те, що окрім неї на утриманні матері знаходиться ще троє неповнолітніх дітей, остання не має можливості повністю забезпечити навчання позивачки (зокрема, у придбанні підручників, зошитів, у витратах, які пов`язані із участю у навчальних конференціях, у витратах на харчування, тощо).

У свою чергу, відповідач працює на посаді першого заступника керівника Київської місцевої прокуратури №5, має стабільну заробітну плату. Згідно Декларації про доходи за 2019 рік, що є у відкритому доступі мережі Інтернет, заробітна плата відповідача за минулий рік склала 523 391 грн. При цьому на утриманні він має двох неповнолітніх дітей та серед осіб, які перебувають на його утриманні, зазначив її - ОСОБА_2 .

Таким чином зважаючи на наведене, позивачка вважає, що як повнолітня донька, що продовжує навчання у вищому навчальному закладі та потребує матеріальної допомоги батька, має право отримання від нього аліментів.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів був задоволений частково (а.с.163-168).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/5 від усіх доходів відповідача щомісяця, починаючи із дати подання позову (19.11.2020 року) та до закінчення дитиною навчання (тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 ).

В іншій частині позову було відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 840, 80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасуваннярішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року, та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позивних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі (а.с.181-188).

22.06.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначила, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга є необґрунтованою, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 березня 2021 року без змін (а.с.205-208).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 12.07.2021 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи, як малозначна у зв`язку з її незначною складністю (ч.ч. 4, 6 ст. 19, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 274 ЦПК України).

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, та у зв`язку з відпусткою ОСОБА_8 , датою ухвалення цього судового рішення є 12.07.2021 року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що провадження по даній справі було відкрито ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.05.2021 року (а.с. 193-194), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, копію ухвали останні отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України.

Після проведення підготовчих дій, розгляд справи призначено ухвалою суду від 15.06.2021 року (а.с. 203) та відбувся 12.07.2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Статтею ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14.; постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16; постанові від 21 березня 2018 року; у постанові № 308/2268/16-ц; від 01 серпня 2018 року; у постанові № 539/2580/16-ц.

Разом з цим необхідно мати на увазі, що за змістом ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених ст. 182 цього Кодексу, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

У своїй постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст..199, 200, 201цього Кодексу).

У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_1 народилась донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджено Свідоцтвом про народження НОМЕР_1 Відділу реєстрації актів громадянського стану Переяслав-Хмельницького міського управління юстиції Київської області від 04.05.2001 р.

У вересні 2003 року батьки позивачки розлучились (свідоцтв про розлучення серії НОМЕР_2 від 02.09.2003 року), після чого позивач ОСОБА_2 залишилась проживати разом зі своєю матір`ю, що не заперечується учасниками справи.

На теперішній час позивачка є студенткою 3-го курсу Національного університету «Одеська юридична академія», факультету міжнародно-правових відносин (бюджет) денної форми навчання.

Згідно довідки НУ «Одеська юридична академія» № ВК-5 від 06.11.2020 року, термін навчання позивачки встановлено до 30.06.2022 року.

Мати позивачки - ОСОБА_3 з 03 вересня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 03.09.2011 року.

Чоловік матері має двох дітей від першого шлюбу: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рідна мати яких померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та діти постійно проживають з ними. Крім того, від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_8 народилась спільна дитина - ОСОБА_7 ,

Отже, фактично, окрім позивачки, на утриманні її матері перебуває ще троє неповнолітніх дітей.

Згідно довідки КНП «Міська лікарня №5» Одеської міської ради від 18.11.2020 року, чоловік матері позивачки хворіє та йому встановлено діагноз «Епілепсія з генералізованими епінападами. Хронічний СМV енцефаліт».

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що мати позивачки працює на посаді директора ТОВ «ЮК-Лєгал» та її заробітна плата становить 7000 грн. щомісячно, з якою проживає позивачка і знаходиться на утриманні.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 29.01.2003 року. Згідно Декларації про доходи за 2019 рік, заробітна плата відповідача склала 523 391 грн., тобто фактично місячна заробітна плата становила 43 615, 90 грн. (523 391 грн.: 12 місяців).

1/5 частина місячного доходу складає 8 723,18 грн.

СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Колегія суддів, зауважує, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом першої інстанції вірно всиновлено, що позивачкою доведено, що ОСОБА_2 є донькою відповідача, яка набула повноліття та не досягла віку 23 років, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, в зв`язку з навчанням.

Доводи заявника апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що його донька не потребує додаткових витрат на навчання, є безпідставними, оскільки останній необхідно купувати одяг для необхідності відвідування занять, а також науково-методичні посібники - для належного отримання освіти.

Таким чином суд приходить до переконання, що оскільки утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання є обов`язком батьків, а відповідач ОСОБА_1 добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча може її надавати, то апеляційна скарга про стягнення аліментів на час навчання підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів колегія суддів враховує також те, що повнолітня ОСОБА_2 навчається на денній формі навчання, працевлаштуватися вона не має змоги у зв`язку з навчанням, несе витрати на проїзд до місця навчання, матеріальне становище позивачки, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору.

Разом з тим, колегія суддів враховує як можливість відповідача ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній доньці, яка продовжує навчання, так і обов`язок її матері надавати аналогічну допомогу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 та зменшити їх з 1/5 частини від усіх доходів відповідача щомісячно до 1/10 частини всіх доходів відповідача щомісячно, що фактично буде складати 4 361,59 грн.

В решті рішення слід залишити без змін.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення і своєї апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, оскаржуване судове рішення змінити, зменшити суму аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися з 1/5 до 1/10 від усіх доходів відповідача щомісяця, починаючи із дати подання позову. В решті рішення слід залишити без змін.

Що стосується вимог заявника апеляційної скарги про покладення на позивача сплачених ним судових витрат, то вони задоволенню не підлягають, та як відповідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про стягнення аліментів.

У зв`язку з цим та у відповідності до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне судовий збір у сумі половини стягнутої судом першої інстанції суми з відповідача, а саме 420,40 грн. компенсувати державі за рахунок бюджету у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Половину суми судового збору, а саме 630,60 грн., сплаченого заявником апеляційної скарги ОСОБА_1 компенсувати ОСОБА_1 за рахунок бюджету у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на положення п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому згідно п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 березня 2021 року змінити, в частині розміру суми аліментів які підлягають стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ) на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися, з 1/5 до 1/10 частини від усіх доходів відповідача щомісяця, а також в сумі судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок).

Компенсувати державі судовий збір у сумі 420,40 грн. (чотириста двадцять гривень 40 копійок)за рахунокбюджету у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В решті рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації АДРЕСА_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 630,60 грн. (шістсот тридцять гривень 60 копійок)за рахунок бюджету у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева