Провадження №2/193/233/21
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне рішення)

01 липня 2021 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кащук Д.А.,

за участю секретаря Ратушній В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у сел.Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради; ОСОБА_2, про надання згоди на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини, -

встановив:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, та просила суд надати їй дозвіл на реєстрацію дитини без згоди батька, так як він не бажає надавати згоду на реєстрацію дитини за місцем проживання матері, а саме в АДРЕСА_1 та не бажає з`являтися до органу реєстрації місця проживання громадян. Звернувшись до відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради позивачеві було відмовлено в реєстрації дитини так як потрібна згода батька. З відповідачем позивач не спілкується та не підтримує відносин, шлюб між ними розірвано 17.03.2021 року. З метою забезпечення покращення житлових умов дитини, забезпечення її всебічного розвитку, створення для дитини більш сприятливих умов для навчання та спілкування матір`ю дитини було прийнято рішення про зміну фактичного місця проживання та вони фактично переїхали на постійне місце проживання до бабусі з дідусем неповнолітньої дитини - батьків позивача.

Стверджує, що відповідач усіляко ухиляється від будь-якої участі в житті їхньої спільної неповнолітньої дитини, відмовляється контактувати, що унеможливлює отримання такої згоди від відповідача на зміну місця реєстрації неповнолітньої дитини.

Зазначає, що квартира в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 є приватною власністю батьків позивача, неповнолітня донька має стійкі добрі родинні зв`язки з бабусею та дідусем, які від її народження допомагали позивачу у догляді та піклувалися про ОСОБА_5 . Неповнолітня донька позивача відвідує комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) №211 Криворізької міської ради, даний дошкільний навчальний заклад знаходиться поблизу фактичного місця проживання позивача з донькою, донька звикла до викладачів/вихователів, має дружні відносини з однолітками, звикла до даних соціально - побутових умов. В зв`язку з викладеним, просить суд надати позивачу - матері неповнолітньої дочки ОСОБА_5 дозвіл на зняття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного облік місця проживання: АДРЕСА_2 та на реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

В судове засідання позивач з`явився, наполягає на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи, відзиву на позов не надав, заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав, а тому враховуючи ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної в місті ради у судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 проти позову не заперечує, вважає його поданим в інтересах дитини.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований виконкомом Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області про що 25 жовтня 2014 було складено відповідний актовий запис за №7.

За час шлюбу у подружжя народилася спільна дитина - донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №7 від 04.03.2015 року), в свідоцтві про народження якої, в графі «батько» зазначено - ОСОБА_3 .

Внаслідок припинення шлюбних стосунків, з метою забезпечення покращення житлових умов дитини, забезпечення її всебічного розвитку, створення для дитини більш сприятливих умов для навчання та спілкування матір`ю дитини було прийнято рішення про зміну фактичного місця проживання та вони фактично переїхали на постійне місце проживання до бабусі з дідусем неповнолітньої дитини - батьків Позивачки.

Згідно Акту про фактичне проживання від 13.01.2021 року позивач та її неповнолітня донька - ОСОБА_5 з 01.11.2020 року по теперішній час проживають за адресою: АДРЕСА_4 разом з громадянами України ОСОБА_2 (мати Позивачки), ОСОБА_6 (бaтько Позивачки).

Квартира в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_4 є приватною власністю матері позивача ОСОБА_2 .. Довідкою від 11.01.2021 року №01 визначено, що неповнолітня донька Позивачки наразі відвідує комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) №211 Криворізької міської ради за адресою: 50079, м. Кривий Ріг, вул. Бірюзова, буд. №1 «А» (Тернівський район міста Кривого Рогу).

Згідно договору дарування від 05.11.2004 року позивач є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 , за цією ж адресою прописана неповнолітня донька позивача.

З метою зміни місця реєстрації неповнолітньої дитини Позивачка звернулася до відділу реєстрації Тернівської районної у місті ради з відповідною заявою про зняття з реєстрації місця проживання, для реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини за її фактичним місцем проживання, проте в зв`язку з відсутністю письмової згоди батька (другого з батьків) та посиланням на п.п.12 ст.26 Постанови КМУ від 02.03.2016 року №20 позивачу було відмовлено.

Відповідач згоду не надає та у відділ реєстрації не з`являється, так як позивач не спілкується з відповідачем та не знає де він, відносин не підтримує. Відповідач життям дитини не цікавиться.

Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Згідно із пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини.

Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права.

Враховуючи вищевикладене, фактична неможливість реєстрації місця проживання малолітніх дітей без письмової згоди батька хоча й передбачена пунктами 11, 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року, однак, не враховує інтересів дітей, як це визначено вимогами Конвенції про права дитини та Законом України «Про охорону дитинства». Отже, у даному випадку пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з урахуванням положень Закону України «про охорону дитинства» та статті 3 Конвенції про права дитини. Відсутність письмової згоди батька дітей не повинна бути перешкодою для здійснення реєстрації місця їх проживання за адресою матері.

Таким чином, вирішуючи спір щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька та реєстрацію за фактичним місцем проживання з матір`ю, враховуючи, що дитина має бути зареєстрованою, має право на реєстрацію разом з матір`ю за місцем її проживання, права дітини є пріоритетними, з урахуванням всіх обставин, досліджених судом, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради; ОСОБА_2, про надання згоди на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини, задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матері неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дозвіл на зняття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_2 та на реєстрацію її місця проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , понесені нею судові витрати в сумі 908 грн. 00 коп..

Відповідачу, який не з`явився в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 02 липня 2021 року.

Суддя Д.А. Кащук