Дата документу 13.07.2021
Справа № 501/3056/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп», місце знаходження: м.Київ, проспект Степана Бандери, буд.21/8

до

відповідача: ОСОБА_1 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1

третя особа на стороні позивача: фізична особа підприємець ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення заборгованості за договором,

сторони в судове засідання не з`явились

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» 09.09.2020 звернувся до суду з позовом до стягнення заборгованості за договором, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» заборгованість у розмірі 34351,05 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.12.2019 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір №3 про отримання товарів в системі Плати Пізніше. Цей договір укладено в електронній формі, що згідно п.12 ст.11 ЗУ «Про електрону комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно.

Враховуючи, що відповідач своїм підписом у Договорі погодився з усіма його умовами, зокрема і з тим, що ознайомлений та повністю погоджується з Правилами, додатками, його підпис на самих Правилах не потрібен.

Згідно вказаних умов Договору Відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Ноутбук Acer Aspire 7 A715-72G-78AE (NH.GXCEU.041)» встановленою вартістю 26469,41 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом Відповідача на Договорі.

Адреса експлуатації Товару визначена у Договорі: АДРЕСА_2 .

Умовами Пакету фінансування визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісячно рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення Договору.

Умови пакету фінансування: платіж при отриманні товарів становить: 4411,57 грн., кількість місячних платежів (крім першого): 5, розмір місячних платежів: щомісяця рівними частками 4411,57 грн., вид договору: прямий лізинг, перехід права власності до Клієнта: виплата всіх зобов`язань за Договором.

Позивач вказує, що відповідачем було внесено платіж при отриманні Товару у розмірі 5000,00 грн., зроблено перерахунок по графіку платежів, згідно якого щомісячний платіж складає 4293,88 грн.

Станом на 03.09.2020 відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п.10.4.2 Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару. Так, за весь період дії Договору відповідачем в якості оплати отриманого товару було сплачено: 14.12.2019 - 5000,00 грн. (платіж при отриманні товару).

На день подання позовної заяви до суду, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 34351,05 грн. в тому числі: 21469,41 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару, 12881,64 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2 - 12.3 Договору.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Щеглов Д.С. 19.01.2021 надав до суду відзив на позов (а.с.32-34), просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що:

- надана позивачем копія договору про отримання товарів в системі «Плати пізніше» від 14.12.2019 не є належним доказом;

- відповідачка фактично не отримала ноутбук, який є предметом наданого договору;

- 21.12.2019 відповідачка отримала ноутбук через ТОВ «Нова пошта», який був у несправному стані, у той же день вона його повернула представнику позивача ОСОБА_3 ;

- нараховані позивачем штрафні санкції не можуть бути стягнуті через встановлення карантину на всій території України відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу…»;

- позовну заяву підписала неповноважна особа, тому її потрібно повернути.

Представник позивача 02.02.2021 надав до суду відповідь на відзив до позовної заяви, просить суд задовольнити позов в повному обсязі (а.с.51-57), посилаючись на те, що:

- Договір з клієнтом (відповідачем) підписаний в електронній формі електронним підписом, є оригіналом документа та таким, що укладений з додержанням письмової форми визначеної законом;

- на виконання умов даного Договору ОСОБА_1 було здійснено платіж за оплату вартості отриманого Товару у розмірі 5000,00 грн., що свідчить про визнання відповідачем факту укладання Договору та отримання товару за таким Договором;

- позивач не заперечує факт повернення відповідачем 22.12.2019 отриманого товару, однак Постачальником 26.12.2019 через ТОВ «Нова пошта» відповідачу взамін було направлено ідентичний товар у справному стані (номер товаротранспортної накладної 3021), який отримано відповідачем та яким вона користується по теперішній час;

- під час укладання Договору сторонами були повністю дотримані вимоги для чинності правочину, які встановлені ст.203 ЦК України, зазначений договір не визнаний судом недійсним;

- щодо нарахування штрафних санкцій за договором, позивач вважає безпідставними посилання відповідача на застосування Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу…», оскільки дія вказаного закону поширюється на відносини між кредитодавцем та позичальником на підставі укладеного між ними кредитного договору, в той час, відносини між сторонами стосуються Договору лізингу, що не є тотожним укладенню кредитного договору;

- повноваження представника позивача підтверджено належним чином документами, які надано разом з позовом до суду.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Щеглов Д.С. 09.02.2021 надав до суду заперечення (а.с.63-65), просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що:

- надану позивачем копію договору можна розглядати як письмову копію електронного договору;

- після повернення попередньої моделі ноутбуку, відповідачка отримала від постачальника ноутбук іншої моделі та комплектації (Acer Nitro AN515-54-51M5), тому твердження позивача, що відповідачка отримала ідентичний товар - не відповідає дійсності;

- щодо нарахування штрафних санкцій потрібно застосовувати Закон України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу…», тощо.

Представник позивача просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.57).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Щеглов Д.С. надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, просить суд відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.98).

Третя особа ОСОБА_2 була належним чином сповіщена про судовий розгляд справи (а.с.72, 81, 96), однак до суду не зявилась.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 09.09.2020 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.18).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 21.09.2020 відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.23-24).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 26.02.2021 залучено до участі у справі третю особу ОСОБА_2 (а.с.70).

Ухвалами Іллічівського міського суду Одеської області від 21.05.2021, 10.06.2021 у клопотаннях представника відповідача про проведення судових засідань в режимі відео конференції відмовлено (а.с.84-85, 92-93).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 14.12.2019 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір №3 про отримання товарів в системі Плати Пізніше. Цей договір укладено в електронній формі, що згідно п.12 ст.11 ЗУ «Про електрону комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до укладення Договору в письмовій формі та підписаного власноручно (а.с.6-7).

Згідно вказаних умов Договору Відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Ноутбук Acer Aspire 7 A715-72G-78AE (NH.GXCEU.041)» встановленою вартістю 26469,41 грн. Передача товару відповідачу засвідчена підписом Відповідача на Договорі.

Адреса експлуатації Товару визначена у Договорі: АДРЕСА_2 .

Умовами Пакету фінансування визначеними в Договорі, встановлено розмір і порядок оплати місячних платежів: щомісячно рівними частинами до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місцем укладення Договору.

Умови пакету фінансування: платіж при отриманні товарів становить: 4411,57 грн., кількість місячних платежів (крім першого): 5, розмір місячних платежів: щомісяця рівними частками 4411,57 грн., вид договору: прямий лізинг, перехід права власності до Клієнта: виплата всіх зобов`язань за Договором.

Відповідачем внесено платіж при отриманні Товару у розмірі 5000,00 грн.

Вказані обставини не заперечувались стороною відповідача, тому свідчать про факт укладання Договору та отримання товару відповідачем за таким Договором.

ОСОБА_1 21.12.2019 отримала ноутбук через ТОВ «Нова пошта», який був у несправному стані, у той же день вона його повернула на імя ОСОБА_3 , що підтверджується копією квитанції (а.с.35).

Позивач не заперечує факт повернення відповідачем 22.12.2019 отриманого товару та у відповіді на відзив вказав, що Постачальником 26.12.2019 через ТОВ «Нова пошта» відповідачу взамін було направлено ідентичний товар у справному стані (номер товаротранспортної накладної 3021), який отримано відповідачем та яким вона користується по теперішній час (а.с.51-57).

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Щеглов Д.С. 09.02.2021 надав до суду заперечення, в яких стверджує, що після повернення попередньої моделі ноутбуку, відповідачка отримала від постачальника ноутбук іншої моделі та комплектації (Acer Nitro AN515-54-51M5), тому твердження позивача, що відповідачка отримала ідентичний товар - не відповідає дійсності (а.с.63-65).

Отже, стороною відповідача визнається той факт, що відповідачка отримала від постачальника ноутбук іншої моделі та комплектації, який знаходиться у неї в користуванні.

Доказів того, що відповідач повернула вказаний ноутбук постачальнику, суду не надано.

Таким чином, вказані обставини не підлягають доказуванню, у суду не має сумніву щодо достовірності цих обставин, або добровільності їх визнання, що кореспондується з ч.1 ст.82 ЦПК України.

Відповідно до положень п.12.2-12.3 Договору визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів Відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів, Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу неустойку в розмірі 10 відсотків від суми заборгованості за кожен місяць прострочення.

Крім того, згідно положень п.12,4 Договору, у разі прострочення Відповідачем сплати платежів на строк більше 30 календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою Позивача протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом фінансування.

Відповідно до положень п.12.5 Договору у разі прострочення сплати платежу, повністю або частково, на строк більше 30 днів Відповідач зобов`язаний самостійно повернути товари за адресою місцезнаходження Процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє Відповідача від обов`язку сплатити наявну поточну заборгованість за Договором.

Станом на 03.09.2020 відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п.10.4.2 Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару. Так, за весь період дії Договору відповідачем в якості оплати отриманого товару було сплачено: 14.12.2019 - 5000,00 грн. (платіж при отриманні товару).

На день подання позовної заяви до суду, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 34351,05 грн., в тому числі: 21469,41 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару, 12881,64 грн. сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.12.2 - 12.3 Договору (а.с.5).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно частини першої ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до частини першої, другої ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст.6 та ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем" у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ст.806 ЦК України).

Відносини, що виникають у разі набуття права господарського відання на предмет договору лізингу, регулюються за правилами, встановленими для регулювання відносин, що виникають у разі набуття права власності на предмет договору лізингу, крім права розпорядження предметом лізингу.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 4 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що суб`єктами лізингу можуть бути: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця; продавець (постачальник) - фізична або юридична особа, в якої лізингодавець набуває річ, що в наступному буде передана як предмет лізингу лізингоодержувачу; інші юридичні або фізичні особи, які є сторонами багатостороннього договору лізингу.

Відповідно дост.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов`язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 12.2 Договору від 14.12.2019 року визначено, що у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів Відповідач сплачує неустойку в розмірі 5 відсотків від суми заборгованості за прострочення кожного платежу.

Крім того, згідно положень п.12.3 Договору, у разі прострочення Відповідачем сплати платежів на строк більше 30 календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою Позивача протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з Пакетом фінансування.

Відповідно до положень п.12.4 Договору у разі прострочення сплати платежу, повністю або частково, на строк більше 30 днів, Відповідач зобов`язаний самостійно повернути товари за адресою місцезнаходження Процесинг-центра. Повернення товарів не позбавляє Відповідача від обов`язку сплатити наявну поточну заборгованість за Договором.

Згідно з п.14.5 Правил, що є невід`ємною частиною Договору згідно з п.8.2. Договору, з якими Клієнт ознайомився і погодився, згідно з п.13.7 Договору, умов Договору на першій сторінці, за несплату періодичного платежу протягом 30 календарних днів Клієнт зобов`язаний на першу вимогу Процесинг-центра протягом 10 календарних днів з моменту отримання вимоги повністю погасити грошові зобов`язання за Договором враховуючи неустойку, комісію, тощо.

Приймаючи до уваги вищевикладене на день подання цієї Позовної заяви заборгованість Відповідача перед Позивачем за Договором складає 34351,05 грн., в тому числі: 21469,41 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого Товару; 12881,64 грн.- сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.п.12.2-12.3 Договору.

Так, судом достовірно встановлено, що у відповідача дійсно виникло прострочення виконання фінансового зобов`язання.

Законом України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» від 16 червня 2020 року, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 15 такого змісту: У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Суд не бере до уваги посилання відповідача про застосування вказаного Закону у правовідносинах, які виникли між сторонами у справі, оскільки дія вказаного Закону поширюється на відносини між кредитодавцем та позичальником на підставі укладеного між ними кредитного договору, у зв`язку з нарахуванням кредитодавцем штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання умов кредитного договору на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України, в той же час, відносини які виникли між сторонами у справі стосуються Договору лізингу, що не є тотожним з укладенням кредитного договору.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, за наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару є обґрунтованим та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем не виконано прийнятих на себе зобов`язань відповідно до положень умов Пакету фінансування та п.10.4.2 Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого Товару.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтверджені.

Зокрема, згідно платіжного доручення від 03.09.2020 року (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено 2102,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача з урахуванням задоволення позовних вимог в сумі 2102,00 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» до ОСОБА_1 (третя особа на стороні позивача: фізична особа підприємець ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» (місце знаходження: м.Київ, проспект Степана Бандери, буд.21/8, ) заборгованість у розмірі 34351,05 грн. та судові витрати у розмірі 2102,00 грн.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 13 липня 2021 року.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко