Справа № 462/3053/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року місто Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Боровкова Д.О.,

при секретарі Данилович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові у спрощеному позовному проваджені з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №387, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем від 20.01.2018 року та стягнути судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що виконавчий напис вчинений у порушення вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, а також, є безпідставним, оскільки нотаріус вчинив його без відповідних правових підстав, не переконався у безспірності грошової вимоги та не повідомив про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. В зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Суд ухвалив розглядати справу без участі позивача та його представника, які у судове засідання не з`явилися, проте представник позивача подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить справу розглядати у його відсутності /а.с.64/.

Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, однак 14 червня 2021 року подав письмовий відзив, в якому він проти позову заперечив та просив повністю відмовити у задоволені позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що кредитний договір №LVH9A000010152 від 17 липня 2003 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений відповідно до вимог чинного законодавства України. ОСОБА_1 не надала розрахунків або доказів щодо відсутності в неї заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», а відтак той факт, що позивач не спростовує наявність заборгованості вже є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Окрім цього, зазначає, що АТ КБ «Приватбанк» надало нотаріусу всі необхідні документи відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів /а.с.40-49/.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. у судове засідання не з`явився, однак 31 травня 2021 року подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності /а.с.31/.

Суд ухвалив розглядати справи без участі третьої особи приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінська Ю.А., яка будучи належним чиним повідомлена про час і місце судового засідання до суду не з`явилася, письмових пояснень щодо позову не надала, проте її неявка не перешкоджає розгдяду справи по суті.

06 травня 2021 року ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2003 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та позивачем ОСОБА_1 у простій письмовій формі укладено договір № LVH9A000010152 про відкриття картрахунку і встановлення кредитного ліміту «Visa ELectron Service» Надалі кредитний договір) /а.с.15-16/. Відповідно до умов вказаного кредитного договору позивачу був наданий кредит у розмірі 5233 дол.США, строком на 36 місяців по 17 липня 2006 року включно.

20 січня 2018 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 387, яким стягнув з позивача заборгованість за кредитним договором від 17 липня 2003 року на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 13829,68 дол.США за період з 17 липня 2003 року по 04 серпня 2017 року, з яких 3074,86 дол.США заборгованості за тілом кредиту, 8234,89 дол.США заборгованості за відсотками, 2519,93 дол.США заборгованості з пені за період з 28 серпня 2015 року по 04 серпня 2017 року та 3000,00 грн плати за вчинення виконавчого напису /а.с.12/.

21 січня 2021 року приватний виконавець Шелінська Ю.А. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 64243520 з виконання виконавчого напису № 387, виданого 20 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. /а.с.17/.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правове значення має не лише перевірка додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком, а й перевірка доводів боржника в повному обсязі та встановлення обставин, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18).

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з розрахунком, який було надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, банком нарахована, зокрема, пеня за період з 28 серпня 2015 року по 04 серпня 2017 року .

Отже, звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, банк у розмір заборгованості за кредитним договором включив платежі поза межами позовної давності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що документи, що були надані нотаріусу кредитором, не можна визнати такими, що підтверджували безспірність заборгованості боржника та обґрунтовували б строк звернення банку по виконавчий напис.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 20 січня 2018 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17.

Відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростували вищевказані обставини, які були встановлені судом.

Беручи до уваги, що порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд вважає, що немає необхідності давати оцінку іншим доводам, як позивача, так і відповідача.

На підставі викладеного та враховуючи те, що суду не надано доказів на підтвердження того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. надавались документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача перед АТ КБ «Приватбанк», суд приходить до висновку про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису, а відтак такий не підлягає виконанню.

Крім цього, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 908 грн. /а.с.8/, а також, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. /а.с.65/, тобто, всього слід стягнути судових витрат на загальну суму - 2908 грн. (908 грн. + 2000,00 грн.).

Керуючись статтями 81,89,141,263-265,280-284 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (Треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Шелінська Юлія Андріївна) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- задовольнити.

Визнати виконавчий напис № 387, виданий 20 січня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості в сумі 13829,68 дол.США, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 2908 (дві тисячі дев`ятсот вісім) гривень судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКП: НОМЕР_1 )

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д; ).

Суддя:

Оригінал рішення.