Справа № 466/5832/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П. Т.

секретаря с/з Репети К. М.

з участю: заявника ОСОБА_1

представника заявника адв. ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи Палєй Ю. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в:

30 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить суд видати обмежувальний припис, яким вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладення на неї обов`язків: заборони ОСОБА_3 перебувати в місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців; заборони ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців; заборони ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборони ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним строком на 6 місяців.

Свої вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 , є співвласником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується договором від 31.10.2012, свідоцтвом від 17.07.1997. Крім нього, співвласником даної квартири є його батько ОСОБА_4 та його мати, ОСОБА_5 . Проте, в даній квартирі також проживає його сестра, ОСОБА_3 , яка не є співвласником вказаної квартири.

Заявник зазначає, що проживання в квартирі, яка належить йому на праві власності, ОСОБА_3 робить його життя нестерпним, ОСОБА_3 постійно порушуються його права.

ОСОБА_3 вчиняє скандали в квартирі, ображає його та ОСОБА_5 нецензурною лайкою. Даний факт підтверджується копією листа від 23. 10. 2020 № 15659, копією листа від 07.04.2021, копією листа від 29.03.2021, копією постанови від 13. 07. 2007, копією акту № 1951, копією термінового заборонного припису серії АА № 180784 від 23.03. 2021.

Він змушений звертатись до правоохоронних органів для захисту своїх прав. 23.03.2021 щодо ОСОБА_3 було винесено терміновий заборонний припис, відповідно до якого ОСОБА_3 було заборонено контактувати з ним в будь-який спосіб. Проте, ОСОБА_3 вже 25.03.2021 порушила його, здійснивши телефонний дзвінок на його номер телефону. Даний факт підтверджується копією скріншоту з його телефону.

У заяві заявник вказує, що від постійних суперечок і скандалів погіршилося його самопочуття, він перебуває в стані постійного стресу, хвилювання та страху. У нього порушився сон і погіршилася працездатність.

Заявник переконаний, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_3 щодо нього, а також настання тяжких наслідків для його здоров`я є дуже високою, і тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи, вжиті поліцією до кривдника виявились неефективними та не захистили його від насильства.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав заяву, надавши пояснення, аналогічні, викладеній у заяві, вимоги, викладені у заяві підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила щодо вимог ОСОБА_1 , вважаючи їх необґрунтованими та надуманими, просила відмовити у задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема: особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти.

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа.

Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_1 , виданого Виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів 17.07.1997, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової власності ОСОБА_5 та членам її сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (а. с. 13).

Згідно договору про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, право спільної сумісної власності на квартиру припиняється, і кожен із співвласників набуває права спільної часткової власності на неї у таких ідеальних частках: ОСОБА_5 1/4 частка, ОСОБА_3 1/4 частка, ОСОБА_4 1/4 частка, ОСОБА_1 1/4 частка (а. с. 9).

У судовому засіданні підтверджено заінтересованою особою ОСОБА_3 , що у неї у власності є інше житло - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та стверджується свідоцтвом про право власності, копія якого долучена до матеріалів справи.

Крім того, в судовому розгляді сторонами визнано та не оспорено, що станом на сьогоднішній день ОСОБА_3 права власності у квартирі, що за адресою: АДРЕСА_1 не має, і не зареєстроване, як проживаючою за вказаною адресою.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказав, що між заявником, який є його сином та заінтересованою особою ОСОБА_3 , яка є його донькою, існує тривалий конфлікт. Він проживає окремо у селі, і про обставини співжиття між заявником та заінтересованою особою йому відомо зі слів доньки - заінтересованої особи ОСОБА_3 .

Оглянувши компакт-диски, на які сторони посилаються як на докази, встановлено, що між сторонами викикають скандали, які зафіксовані у аудіо записах.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався із заявами до Відділу поліції № 4 Львівського районного управління ГУНП у Львівській області, у зв`язку із чим за його заявою з приводу протиправних дій ОСОБА_3 останній уже виносився терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 180784 від 23.03.2021, який порушено шляхом намагання здійснити телефонний дзвінок, що підтверджується скріншотом з телефону заявника ОСОБА_1 (а. с. 8, 10-11).

Таким чином, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство відносно заявника ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалих осіб, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис.

З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що вжиті заявником розумні заходи для її захисту та покарання винного не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявника.

За статтею 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати.

У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Ориг V. Тигкеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації.

Суд погоджується із доводами заявника, що саме наведені у заяві заходи обмежувальних приписів будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника. Поряд з цим, з урахуванням природи конфліктів, що виникають між сторонами, особи ОСОБА_3 , її відношення до даної ситуації та причин і умов, що цьому сприяють, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню і обмежувальний припис слід видати строком на 3 (три) місяці.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 21, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268, 350-2, 350-6 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , протягом 3 (трьох) місяців:

- перебувати у місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Копію рішення направити до Відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції ГУНП у Львівській області для взяття ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на профілактичний облік.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє його виконання.

Суддя П. Т. Едер