Єдиний номер справи 487/2254/19
Провадження 22-ц812/1113/21 Головуючий по 1 інстанції Карташева Т.А.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Тищук Н.О., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Богуславська О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2021р.

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Горбуров Кирил Євгенович, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання договору дарування удаваним, визнання права власності,

встановила:

У березні 2019р. ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_5 , а з врахуванням подальших уточнень і доповнень також до ОСОБА_6 остаточно просила:

-установити факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 з січня 2009 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_7 9/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 ;

-визнати удаваним договір дарування 9/100 часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 , укладений 22.02.2017р. між ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та застосувати наслідки недійсності правочину - прав та обов`язків сторін за договором купівлі-продажу;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 9/200 у справі спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Позивач зазначала, що проживала з ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2009р. по день його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 спочатку в належній останньому квартирі АДРЕСА_2 , а в подальшому у домоволодінні по АДРЕСА_1 , частка у праві власності на яке була оформлена на ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 22.02.2017р., хоча фактично був укладений договір купівлі-продажу.

Після відкриття спадщини у зв`язку зі смертю ОСОБА_7 вона та ОСОБА_5 , яка є двоюрідною сестрою спадкодавця звернулись до нотаріального органу із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв`язку із не підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Посилаючись на те, що вони зі спадкодавцем вели спільне господарство, мали спільний бюджет, опікувались один одним, тобто мали взаємні права і обов`язки притаманні подружжю, позивач просила про задоволення позову.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2021р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

За правилами ст.3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст.74 СК, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1264 СК у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, виходячи з наведених норм матеріального права встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу має юридичне значення для вирішення питання про визнання майна спільною сумісною власністю (поділ) в разі його спільного придбання, а також для набуття права на спадкове майно, у разі відсутності спадкоємців попередніх трьох черг.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, місцем реєстрації ОСОБА_1 з 13 жовтня 1989р. та з 27 вересня 2016р. по даний час зазначено АДРЕСА_1 . За даною адресою також зареєстрована з 07.10.2006р. донька позивача - ОСОБА_9 .

За цією адресою згідно даних бюро технічної інвентаризації, правовстановлюючих документів розташоване домоволодіння, яке складається з житлових будинків літ. А-1, літ. Б-1, літ. В-1 та прилеглих господарських будівель і споруд, співвласниками якого станом на 28.12.2012р. були: ОСОБА_10 - 9/50 частин, ОСОБА_11 (мати позивача) - 13/100, ОСОБА_12 - 1/10, ОСОБА_13 - 1/4, ОСОБА_14 - 11/100, ОСОБА_8 - 9/100.

ОСОБА_7 з 19.12.1986р. по 02.02.2017р. був зареєстрований і проживав в квартирі АДРЕСА_2 в якій також були зареєстровані і проживали його батьки: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .

Після смерті батьків та відчуження квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_7 став співвласником 9/100 часток у вказаному домоволодінні за договором дарування від 22.02.2017р. з ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 у шлюбі не перебував, останнім місцем його реєстрації є адреса спірного нерухомого майна в належній частці якого крім нього, за даними будинкової книги та інформації Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради після зняття 15.02.2017р. з реєстрації попереднього співвласника, ніхто не був зареєстрований.

ОСОБА_1 хоча і зазначала про придбання під час спільного проживання спірного нерухомого майна, але не надавала відповідних письмових доказів щодо її фінансової участі у цьому (наявність особистих коштів на час придбання майна, домовленість з ОСОБА_7 про спільне набуття майна і таке інше).

Договори з постачальниками комунальних послуг до спірного нерухомого майна були укладені ОСОБА_7 .

Отже, складова з якою пов`язується проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - спільне придбання майна ОСОБА_1 з ОСОБА_7 не була підтверджена при розгляді спору по суті.

Наявні у справі фотокартки, а також пояснення свідків хоча й підтверджують знайомство ОСОБА_1 з ОСОБА_7 , проведення спільного відпочинку, святкування певних подій, спілкування з друзями і родичами, проте такі зустрічі мали нетривалий характер і не були пов`язані зі спільним проживанням та побутом.

Причиною смерті ОСОБА_7 згідно лікарської довідки від 28.12.2017р. слугував розлад психіки внаслідок вживання алкоголем.

Організацією та проведенням поховання ОСОБА_7 з огляду на квитанцію до прибуткового касового ордера, договір-замовлення, свідоцтво про поховання займалась ОСОБА_17 .

З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 звернулись до нотаріального органу 09.02.2018р. ОСОБА_18 , а 18.06.2018р. ОСОБА_17 , які в подальшому відкликали свої заяви.

23.03.2018р., 18.06.2018р. ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (за даними спадкової справи є двоюрідною сестрою спадкодавця) також звернулись до нотаріального органу із заявами про прийняття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Бороздіної О.Г. від 30.07.2018р. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин суд дійшов до вірного висновку про недоведеність позивачем своїх вимог, а тому ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в їх задоволенні.

Посилання в апеляційній скарзі на розписку ОСОБА_8 не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав визнавати договір дарування удаваними, тому що цим правочином не були безпосередньо порушені права ОСОБА_1 як співвласника. Остання не заперечувала, що кошти на придбання спірного нерухомого майна вносились ОСОБА_7 від продажу належної йому квартири.

Аргументи щодо порушення процесуального закону не можна визнати обґрунтованими, тому що наданим позивачем доказам, в тому числі показанням свідків, фотокарток, квитанцій на придбання ліків, газового обладнання, суд дав оцінку у відповідності до вимог ст.89 ЦПК.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2021р. без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 07 липня 2021р.

Головуючий: Судді: