Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.06.2021 Справа №607/20396/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицай К.М.

за участю секретаря судового засідання Стус К.І.,

учасників справи: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта») за його користь невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 52560 грн. 00 коп. та витрати на сплату судового збору в сумі 840 грн. 80 коп.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 липня 2020 року близько 14 год. 30 хв. в м. Тернопіль поблизу фабрики «Нова» настала ДТП за участю належного позивачу транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , іншим учасником ДТП став ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом автомобілем «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зафіксовано, що ДТП настала з вини ОСОБА_4 . Проте, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування, повідомивши позивача про те, що під час перевірки наданих матеріалів щодо обставин пошкодження автомобіля марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 встановлено, що ДТП відбулось не з вини водія транспортного засобу «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 та рішення про відмову у виплаті приймалось на підставі зібраних матеріалів та запису телефонного звернення страхувальника на гарячу лінію ПАТ НАСК «Оранта». Дане рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування вважає необґрунтованим, оскільки не містить жодних переконливих аргументів. Вказує, що розмір понесених витрат на відшкодування шкоди, заподіяної позивачу підтверджується актом виконаних робіт № К000009003 від 25.10.2020 p. TOB «Богдан-Авто Тернопіль» та рахунком на оплату № від 17.08.2020 p. на суму 52560 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено до підготовчого судового засідання у загальному позовному провадженні та витребувано у Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» копії матеріалів страхової справи за фактом настання 12.08.2020 року ДТП .

Листом від 19.02.2021 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» повідомила, що матеріали страхової справи містять конфіденційну інформацію щодо осіб, які не є учасниками справи та відповідач надав документи до відзиву, які не містять конфіденційної інформації. Суд з врахуванням думки представника позивача постановив ухвалу здійснювати розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

26.01.2021 року представник відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову, вказавши, що водієм транспортного засобу «Peugeot Boxer» було здійснено дзвінок на гарячу лінію ПАТ «НАСК «Оранта», де останній повідомив обставини ДТП та з огляду на отриману інформацію було встановлено, що ДТП відбулось не з вини водія ОСОБА_4 , як це зазначено у повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а саме з вини водія ОСОБА_3 , яка порушила п. 2.3 б), п. 2.10, 10.1, 10.4 ПДР України та покинула місце ДТП. Тому позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки учасникам ДТП не було виконано умови оформлення євро протоколу, оскільки обставини, зазначені у складеному повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (тобто Європротокол) учасниками ДТП такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Пунктом 37.1.1. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання випадку.

Представником позивача було направлено відповідь на відзив, згідно якого вказав, що заперечення відповідача не обґрунтовані. Вказав, що твердження відповідача про порушення ОСОБА_3 ПДР України є безпідставними та не підтверджені матеріалами справи, а вина водія ОСОБА_4 підтверджена спільним повідомленням про ДТП, а відмова відповідача відшкодувати шкоду не ґрунтується на жодній підставі, передбаченій ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не враховує оформлення учасниками спільного повідомлення про ДТП і її фактичні обставини.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, які просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення, дослідивши докази у справі, суд встановив наступні фактичні обставини справи, відповідні їм правовідносини та прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що 12 липня 2020 року близько 14 год. 30 хв. в м. Тернопіль поблизу фабрики «Нова» настала ДТП за участю належного позивачу транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 , іншим учасником ДТП став ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом автомобілем «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Водіями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було спільно складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, в якому зафіксовано, що ДТП настала з вини ОСОБА_4 . Згідно даного повідомлення належному позивачу транспортному засобу заподіяно технічні пошкодження, а саме: лівої направляючої заднього бампера, крила заднього лівого, бампера заднього, боковини задньої лівої.

Цивільна відповідальність водія автомобіля «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 застрахована у ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

У відповідь на подане повідомлення про ДТП а також заяву про страхове відшкодування ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» своїм листом № 09-02-22/8573 від 10.09.2020 року повідомило ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про те, що під час перевірки наданих матеріалів щодо обставин пошкодження автомобіля марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також запису телефонного звернення до страхової компанії встановлено, що ДТП відбулась не з вини водія транспортного засобу «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 , що не відповідає обставинам, зазначеним у європротоколі. Винуватцем пригоди є водій транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , який здійснив зіткнення з автомобілем «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_2 та покинув місце ДТП. Отже, вами надано недостовірні відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, які були спрямовані на настання страхового випадку. Керуючись п. 37.1.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та враховуючи те, що Вами не було виконано умови оформлення Європротоколу, ПАТ НАСК «ОРАНТА» прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно відповіді від 29.10.2020 року № 09-02-16/10562 на адвокатський запит, ПАТ НАСК «ОРАНТА» повідомило, що рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у справі №32441 приймалось на підставі зібраних матеріалів справи та запису телефонного звернення Стахувальника на гарячу лінію НАСК «ОРАНТА».

Відповідачу подано повідомлення про ДТП 12.08.2020 року о 14.48 від заявника ОСОБА_4 за участю автомобіля марки «Хонда», державний номер НОМЕР_1 . Йому було надано інструкцію дочекатись ДАІ.

Згідно запису телефонного звернення ОСОБА_4 до страхової компанії він вказав, що ДТП відбулась не з його вини, а з вини водія автомобіля марки «Хонда», державний номер НОМЕР_1 , яка залишила місце ДТП.

Рішенням щодо розподілу відповідальності учасників ДТП від 13.08.2020 року, підписаним начальником ЦКП ТОД НАСК «ОРАНТА», визначено, що страхувальник не винен, покинули місце ДТП, проведене службове розслідування.

ОСОБА_3 видано TOB «Богдан-Авто Тернопіль» рахунок на оплату № від 17.08.2020 p. за товар на суму 52560 грн. 00 коп.

Згідно акту виконаних робіт № К000009003 від 25.10.2020 p., виданого замовнику ОСОБА_3 TOB «Богдан-Авто Тернопіль» всього виконано робіт на суму з ПДВ - 52560 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові), або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконати інші умови договору.

Із змісту ст. 990 ЦК України та ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» слідує, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст.ст.9, 22, 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як зазначено у п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Відповідно до Розпорядження Національної комісії, що здіснює державне регулювання у сфері фінансових послуг від 29.12.2015 №3471, максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України складає 50 000 грн.

Згідно п.п. 36.2, 36.3 ст. 36 даного закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

У разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 34 п. 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

В силу пункту 34.3 даного Закону, якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Статтею 36, п. 36.1 даного закону України визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно ст. 36.2 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно ч. 2 ст. 36.3 Закону, якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 цього Закону.

В силу п. 37.1.1. ст. 37.1 даного Закону, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема: навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону.

За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Встановлено, що відповідачем було відмовлено у виплаті суми страхового відшкодування з посиланням на п. 37.1.1. ст. 37.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки не було виконано умови оформлення європротоколу та винуватцем пригоди є водій транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 , який покинув місце ДТП.

Проте, відповідачем в судове засідання не надано достатньо належних та допустимих доказів вини у вчиненні даного ДТП водія транспортного засобу «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_3 та вчинення навмисних дій особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямованих на настання страхового випадку, зокрема, судових рішень, постановлених відповідно до закону.

Крім того, відповідач не спростував належними та допустимими доказами вини ОСОБА_4 у вчиненні ДТП та пошкодженню траснпортного засобу позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин дорожньо-транспортної пригоди, клопотань про допит учасників ДТП в якості свідків не заявляв та не надав інших належних та допустимих доказів щодо обставин ДТП та розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на запис телефонного дзвінка ОСОБА_4 на гарячу лінію ПАТ «НАСК «ОРАНТА», оскільки даний доказ спростовується складеним спільним повідомленням учасників ДТП про дорожньо-транспортну пригоду, який суд вважає належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує вину ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином рішення відповідача про відмову у виплаті страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_3 прийняте не у відповідності до фактичних обставин страхового випадку, тому таке рішення не є мотивованим та не відповідає вимогам ст. 37 Закону.

Щодо доводів позивача про зроблені ним витрати для відновлення порушеного права та визначення суми страхового відшкодування, суд вказує на наступне.

В даному випадку потерпілий має право на страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика на суму 50000 грн.

Поряд з тим, позивачем ОСОБА_2 на підтвердження своїх вимог про відшкодування шкоди не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що ним понесено витрати для відновлення свого порушеного права, оскільки надані позивачем рахунок на оплату та акт виконаних робіт видані на ім`я іншої особи, а не позивача, а саме ОСОБА_3 .

Крім того, рахунок на оплату та акт виконаних робіт не є розрахунковими документами та не підтверджують проведення оплати.

Також, позивачем не доведено, що виконані роботи згідно акту від 25 жовтня 2020 року є необхідними для відновлення пошкоджень транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та є витратами, пов`язаними з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, як це передбачено ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто позивачем не доведено наявності безпосереднього причинного зв`язку між діями водія ОСОБА_4 та шкодою, та що така шкода має бути відшкодована відповідачем.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 57, ч. 1 ст. 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Клопотань про проведення судової автотоварознавчої експертизи для визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу сторони не заявляли, наслідки непризначення відповідної експертизи та положення щодо належності та допустимості доказів сторонам роз`яснено та зрозуміло.

Таким чином, позивачем в судове засідання не надано, а судом не здобуто доказів завдання йому шкоди відповідачем та судом не встановлено порушення прав позивача відповідачем, оскільки судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані чи оспорювані права особи, яка звертається за захистом свого права, а не будь-якої іншої особи.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про відшкодування шкоди в розмірі 52560 грн. 00 коп. до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що суд відмовляє у задоволенні заявлених вимог, не підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судових витрат у справі.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 979, 980, 985, 990, 1166, 1187, 1188 ЦК України, ст. ст. 9, 22, 29, 31, 33, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 78, 81, 82, 141, 263, 265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», місцезнаходження: вул. Здолбунівська, 7-Д, м. Київ. .

Повний текст рішення суду складений та підписаний суддею 02 липня 2021 року.

Головуючий суддяК. М. Грицай