ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5948/21 Справа № 208/7527/20 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Південний відділ державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про зменшення розміру аліментів.

Вказував, що Південним відділом державної виконавчої служби у місті Кам?янське ПівденноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) здійснюється виконавче провадження №14194301 на підставі виконавчого листа, виданого 27 травня 2009 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська по справі № 2-1835-09, відповідно до якого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 28 квітня 2009 року.

Зазначав, що наразі у нього відбулися зміни у сімейному стані, має дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якого з 01 грудня 2017 року, згідно судового наказу, в рамках виконавчого провадження відкритого в Південному відділі державної виконавчої служби у місті Кам?янське ПівденноСхідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Зазначає, що його щомісячний дохід на час подання заяви є мінливим та не перевищує 5 500 6 000 грн., при цьому стягнення по кожному з виконавчих проваджень аліментів в розмірі 1/4 частини від доходу, призводить до утримання половини його заробітку, з метою зрівняння положення дітей, просив суд першої інстанції зменшити розмір аліментів, які утримуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з розміру 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/6 частину заробітку (доходу).

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року позов задоволено. Зменшено розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 травня 2009 року з розміру 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим у справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування всі обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на час розгляду справи місцевим судом сума його заборгованості за аліментами складає 55 233,49 грн.; суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок щодо визначення розміру аліментів саме в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), не перевірив стан здоров`я та матеріальний стан позивача, а також інтересів дитини. Вказувала, що позивачем не доведено погіршення його майнового стану, в тому числі у зв`язку із народженням дитини та стягнення на її користь аліментів. Зазначала, що відповідно до позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повному обсязі, з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22 травня 2009 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська по справі №2-1835-09 видано виконавчий лист про стягнення з позивача ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку (а.с.8-9).

На підставі вказаного виконавчого листа 09 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження №55753283, здійснюється примусове виконання рішення суду (а.с.10-11).

Крім того, позивач ОСОБА_2 є батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини від 07 серпня 2012 року, виданого Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №401 (а.с.13).

04 грудня 2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, але не більше десяти прожиткових на дитину відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Довідкою Південного відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 16 грудня 2020 року складає 47 947,49 грн.

Згідно податкових декларацій про майновий стан і доходи ОСОБА_2 загальна сума доходів, які включаються до загального річного оподаткованого доходу за 2018-2020 рік склали 0 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дійсно судом встановлено, що у позивача народилась інша дитина, що свідчить про зміни його сімейного стану та погіршення майнового стану, у зв`язку із понесенням витрат на новостворену сім`ю, тому вважав, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 необхідно зменшити на 1/6 частину, так як позивач не має можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, в якому стягуються на даний час.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, зменшення розміру аліментів можливе при настанні певних умов.

Виходячи з вищезазначеного, зважаючи на те, що у зв`язку з перебуванням у нього на утриманні ще однієї малолітньої дитини сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь якого, згідно судового наказу від 04 грудня 2017 року, стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини, що з урахуванням стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призводить до утримання половини його заробітку (доходу), що з урахуванням незначного розміру такого доходу та його нестабільності, а також відсутності в нього постійного місця роботи, відомостей про доходи за період з 2018-2020 року, дійсно свідчить про зміну сімейного та матеріального стану, що є підставою для застосування ст.192 СК України та зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів зміни матеріального становища, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наявність ще однієї малолітньої дитини, крім дитини сторін, та необхідність її утримання, безпосередньо вплинула на матеріальне становище позивача.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, оскільки у вказаній постанові мали місце інші обставини, які не можуть бути застосовані до дійсної справи.

Також колегія суддів зауважує, що наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів не є обставиною, яка враховується під час вирішення питання про зменшення розміру аліментів та не є підставою для відмови у зменшенні розміру аліментів.

Інші доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Втім, розглядаючи справу, місцевий суд не звернув уваги на те, що у зв`язку зі зміною розміру аліментів, виконавчий лист, виданий Заводським районним судом м.Дніпродзержинська (справа №2-1835-09 року), підлягає відкликанню з виконання з органу виконавчої служби.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає зміні шляхом доповнення абзацу про відкликання виконавчого листа за попереднім судовим рішенням, в іншій частині рішення має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року змінити, доповнивши абзацом наступного змісту:

Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму з дня подання заяви та до дня повноліття дитини, виданий Заводським районним судом м.Дніпродзержинська (справа № 2-1835-09 року), відкликати з органу виконавчої служби.

В решті рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 08 липня 2021 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.