ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/23/21 Номер провадження 22-ц/814/1517/21Головуючий у 1-й інстанції Самойленко Л. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2021 року, ухвалене суддею Самойленко Л.М., повний текст складено - дата не вказана

у справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа: приватний нотаріус Семенівського районного нотаріального округу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Трембач Неля Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Оболонської сільської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа: приватний нотаріус Семенівського районного нотаріального округу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Трембач Неля Володимирівна, про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , яка є її рідною тіткою по лінії матері. ОСОБА_2 належала земельна частка (пай) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП "Наріжанське" за № 360 від 06.04.1997 року, площею 2,3 в умовних кадастрових гектарах. Вважає, що вона прийняла спадщину після смерті тітки шляхом спільного проживання на час відкриття спадщини. Заповіт ОСОБА_2 не складала. Інших спадкоємців у тітки немає. При зверненні до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду, оскільки не надано належним чином оформленого документу, що підтверджує право власності ОСОБА_2 на земельну частку (пай).

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Позивач ОСОБА_1 , як племінниця своєї тітки ОСОБА_2 , не входить до жодної з черг спадкування за законом, передбачених ЦК УРСР 1963 року, тобто не є спадкоємцем померлої і позбавлена права на спадкування її майна.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вона прийняла спадщину після померлої тітки ОСОБА_2 шляхом спільного проживання на час відкриття спадщини. Заповіт померла не склала. На час смерті її тітки ОСОБА_2 діяв ЦК УРСР. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Посилається на постанову Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №523/3522/16-ц. Звертає увагу, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає не задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 , виданого Наріжанською сільською радою Семенівського району Полтавської області 19.02.1963 року, актовий запис № 5 у графі мати вказано " ОСОБА_4 " (а.с. 7).

Після укладення шлюбу позивачу присвоєно прізвище " ОСОБА_1 " згідно свідоцтва про укладення шлюбу, серяї НОМЕР_2 , виданого Наріжанською сільською радою Семенівського району Полтавської області 05.02.1983 року, актовий запис № 1 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка проживала в с. Наріжжя Семенівського району Полтавської області (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла рідна сестра ОСОБА_4 та рідна тітка позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка проживала в с. Наріжжя Семенівського району Полтавської області (а.с. 11).

Факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підтверджено посвідками про їх народження, де батьками вказано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 9,10).

Згідно довідки виконкому Наріжанської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 23.11.2020 року за № 384/02-24 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Зареєстрована була з племінницею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за вказаною адресою. Заповіт не складала (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_2 залишилася спадщина, яка складається, зокрема, із права на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ПЛ № 0283079, на підставі розпорядження Семенівської райдержадміністрації від 04.03.1997 року за № 119 в КСП "Наріжанське" Семенівського району Полтавської області, розміром 2,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 13).

Відповідно до витягу з технічної документації нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 63 315,07 грн. (а.с. 14).

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) Трембач Н.В., але їй було відмовлено в оформленні спадкових справ у зв`язку з відсутністю належним чином оформленого відповідно до законодавства, яке діяло до 06.03.2013 року, правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с. 16).

Відповідно до п. 4, п. п. 1 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , як племінниця своєї тітки ОСОБА_2 , не входить до жодної з черг спадкування за законом, передбачених ЦК УРСР 1963 року, тобто не є спадкоємцем померлої, і позбавлена права на спадкування її майна. Також суд відмовив у прийняті визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить законодавству.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що підстав для визнання за позивачем права власності на вказану земельну частку (пай) у порядку спадкування після смерті своєї тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , немає, оскільки позивач не входить до кола спадкоємців згідно положень ЦК УРСР 1963 року, а тому права на спадкування не набула.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною п`ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року.

Статтею 525 ЦК Української РСР передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. (ст. 529 ЦК УРСР).

Згідно ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до положень статті 549 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно з положеннями ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, а ОСОБА_1 не входить у коло спадкоємців, передбачених нормами ЦК Української РСР 1963 р., оскільки ЦК Української РСР не було передбачено спадкоємців третьої, четвертої та п`ятої черг.

Доводи апеляційної скарги про те, що визнання позовних вимог відповідачем є обов`язковою підставою для задоволення позову, то ці доводи є безпідставними, оскільки відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі класти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи, тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які у даному випадку відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 липня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов