Справа №524/4828/20
Провадження №2/524/278/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Коршак Н.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Нештапа В.Г., розглянувши в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 , третя особа - Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про зобов`язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан, шляхом знесення нерухомості, розташованої на самовільно зайнятій земельній ділянці по АДРЕСА_1 , ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області мотивувала тим, що 10.10.2019 від мешканців провулку Плеханова надійшли колективні скарги щодо господаря будинку АДРЕСА_1 . Під час обстеження комісією було виявлена двоповерхова цегляна будівля без ознак експлуатації будівлі як житловий будинок. З листа управління земельних ресурсів стало відомо, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 в користування чи власність не передавалась та належить до комунальних земель запасу міста. Документація дозвільного характеру по об`єкту будівництва відсутня. Позивач вважає, що порушені його права, як власника земельної ділянки.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву та просила її задовольнити з підстав, викладених в ній. Вказала, що право власності Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на земельну ділянку не було зареєстровано з огляду на те, що вказана ділянка віднесена до зони перспективного озеленення територій загального користування.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В своєму відзиві відповідач вказала, що проти задоволення позову заперечує. Зазначила, що відповідно до рішення міської ради 1993-1994 р. вона має право на користування земельною ділянкою для забудови. Відповідно до рішення міської ради вона побудувала новий будинок замість старого. Просила врахувати, що місце її проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 та вона має домову книгу. Також КМБТІ було виготовлено технічний паспорт на забудову. Вважає, що позов порушує її право власності та право на житло. Просила врахувати те, що вона не має іншого житла.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТІХ ОСІБ

Управління державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надіслало заяву про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечувало та погодилось із аргументами позивача.

Управління містобудування та архітектури Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області просило врахувати відсутність у відповідача дозволу на будівництво нового об`єкту, а також те, що права на самочинно збудований об`єкт не підлягають судовому захисту.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

04.11.2020 відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відвід головуючого.

17.12.2020, 26.04.2021 постановлено ухвалу про витребування документів.

15.06.2021 закрито підготовче провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

22.10.2019 комісією було проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Під час обстеження комісією було виявлено двоповерхову цегляну будівлю без ознак її експлуатації, як житлового будинку.

Згідно із відомостями Автозаводської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована одна особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.01.2007.

30.10.2019 Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області складено акт за результатами проведення планового(позапланового) заходу державного нагляду(контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності №34-2019, за змістом якого управлінням було встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 зайнята самовільно та збудований на ній об`єкт є об`єктом самочинного будівництва.

Відповідно до інформації Міськрайонного управління у Кременчуцькому районі та мм. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області відомості стосовно присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 відсутні.

За даними архівного обліку КП «КМБТІ» інвентаризаційна справа на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 91 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) власники земельних ділянок зобов`язані: а) забезпечувати використання їх за цільовим призначенням; б) додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; в) своєчасно сплачувати земельний податок; г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; ґ) підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; д) своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; е) дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; є) зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем; ж) за свій рахунок привести земельну ділянку у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком здійснення такої зміни не власником земельної ділянки, коли приведення у попередній стан здійснюється за рахунок особи, яка незаконно змінила рельєф. Законом можуть бути встановлені інші обов`язки власників земельних ділянок.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним Кодексом.

Згідно статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до частин першої та третьої статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Пунктом б частини 1 Статтею 211 ЗК України визначено, що самовільне зайняття земельних ділянок віднесено до порушень земельного законодавства, за яке громадяни та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

За змістом ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до положень частин дев`ятої та десятої статті 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яке оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (статі 125 та 126 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

ОЦІНКА СУДУ

За змістом ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

На переконання суду, для правильного застосування вказаної норми особа, яка звертається за захистом повинна довести, що вона є власником або землекористувачем земельної ділянки, а також те, що земельна ділянка, яка використовується без відповідної правової підстави, є сформованою, тобто існує, як об`єкт цивільних прав.

В даній справі судом було встановлено, що спірна земельна ділянка не сформована, право власності на неї в порядку, встановленому Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не оформлено. Тобто, земельна ділянка по АДРЕСА_1 не може бути об`єктом цивільних прав.

Суд приймає до уваги пояснення представника третьої особи та представника позивача про те, що відповідно до генерального плану міста земельна ділянка по АДРЕСА_1 віднесена до зони перспективного озеленення територій загального користування, а тому право власності на неї не оформлено. Однак, суд звертає увагу на те, що положеннями Земельного кодексу України передбачено те, що об`єктом цивільних прав земельна ділянка може бути лише після її формування, в тому числі присвоєння їй кадастрового номеру.

У зв`язку із наведеним, суд вважає, що позивачем не було доведено наявність підстав для захисту його прав шляхом застосування положень ст.212 ЗК України.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан, шляхом знесення нерухомості залишити без задоволення.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.06.2021

Суддя Д.Д.Андрієць