Справа № 569/4730/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Глотовій П.В.

з участю заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

09.03.2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду із заявою в порядку окремого провадження в якій просила видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на чотири місяці, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити перебувати в місці спільного проживання з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

- заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; місця її перебування, місця її роботи.

- заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори, або контактувати з нею через засоби зв`язку.

Заяву мотивує тим, що починаючи з 1992 року вона зареєстрована та фактично проживає у приватному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який початково належав покійному батьку її чоловіка ОСОБА_2 , заінтересованої особи у справі. Вказує, що останніми роками сімейні стосунки між нами істотно погіршилися. ОСОБА_2 почав зустрічатися з іншою жінкою, що в кінцевому наслідку призвело до повного припинення сімейних стосунків між ними. Рішенням Рівненського міського суду від 22 травня 2020 року № 569/1950/20 шлюб між ними було офіційно розірвано. Зазначає, що постійні незгоди та сварки переросли в серйозні конфлікти. Вказує, що коли в 2020 році ОСОБА_2 успадкував будинок та оформив на нього прао власності, він почав робити усе можливе щоб вигнати її звідти, або ж змусити самостійно виїхати звідти. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 почав завдавати її постійного психологічного тиску. Зазначає, що поки її не було вдома - виніс з кімнат значну частину майна набутого ними у спільному шлюбі, та речей її особистого вжитку, позбавивши її можливості ними користуватися. Від`єднав та виніс з будинку ванну, туалет, раковини. Відключив котел чим позбавив її змоги опалювати помешкання в зимовий період. Зняв усі розетки, щоб вона не користуватися побутовими приладами, зокрема обігрівачем. Від`єднав головки кранів, щоб вона не змогла користуватися водою. Крім цього, він постійно провокує конфлікти, з будь-яких приводів, створює її умови, роблять спільне проживання в будинку не можливим. Намагаючись захистити свої права вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Попри усі її неодноразові спроби примиритися, прохання, звернення до правоохоронних органів, накладені штрафи та громадські роботи, термінові заборонні приписи - її колишній чоловік ОСОБА_2 й надалі продовжує здійснювати на неї постійний психологічний тиск, який наразі набув ознак цькування, тероризування, яке дає її підстави побоюватися за своє здоров`я та життя. У зв`язку з цим змушена звернутися до суду із вказаною заявою.

В судовому засіданні заявниця просила про задоволення своєї заяви, додатково вказала, що вона сплачує комунальні платежі частинами, про що долученні копії квитанцій. Вказала, що в провадженні Рівненського міського суду знаходиться справа про визнання права на користування житловим приміщенням та спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги спадкування, яка на даний час перебуває на розгляді. Насильство зі сторони ОСОБА_2 полягає в тому, що останій постійно чинитиь перешкоди в користуванні майном в будинковолодінні.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви, пояснили суду, що ОСОБА_2 є власником будинку, та на даний час там у ванній кімнаті проводяться ремонтні роботи, у зв`язку з цим він зняв і не встиг поставити крани. Пояснив суду, що він з ОСОБА_1 не спілкується. З приводу того, що в будинку відключено тепло, то він пояснив суду, що після того, як в жовтні його колишня дружина покинула будинок, він перейшов жити у літню кухню, оскільки вона менша по площі, та за неї менше треба платити комунальні платежі, тому що в нього на даний час скрутне матеріальне становище. Вказав що котел він не відключав і він на даний час в робочому стані. Жодних дій щодо вчинення насильства відносно заявниці він не вчиняє.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши сторін, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до наступного висновку.

В матеріалах справи також міститься витяг з ЄРДР, щодо ознак вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

Однак, з наданого витягу жодним чином не вбачається, що цей злочин вчинений заінтересованою особою, більше того, витяг не містить жодних ідентифікуючих даних про підозрюваних осіб.

В матеріалах справи міститься інформація щодо звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу вчинення заінтересованою особаю домашнього насильства відносно неї, а саме за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 350-2ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.24Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч. 1 ст.1Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст.26цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст.350-4ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно зі ст.81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст.26Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.350-2ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що обставини, викладені в заяві про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 , не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами.

Крім того, згідно з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що ОСОБА_2 є власником будинку по АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Крім того, слід зазначити, що на розгляді в Ріненському міському судді перебуває провадження 569/7529/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на користування житловим приміщенням та спадкування за законом із спідкоємцями першої черги спадкування, тобто спір про будинковолодіння в якому проживаюить заявник, та заінтересована особа.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявниці, настання наслідків його вчинення, суд приходить до висновку що в задоволені заяви про видачу обмежувального припису необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 350-2, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Харечко С.П.