Єдиний номер справи 490/2474/21
Провадження 22-ц812/1142/21 Головуючий по 1 інстанції Черенкова Н.П.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Богуславська О.М.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2021р.

за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» про повернення безпідставно набутого майна,

встановила:

У квітні 2021р. ОСОБА_1 пред`явив в інтересах ОСОБА_2 позов до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» про повернення безпідставно набутих 55721,10 грн.

Одночасно з позовом подано заяву про його забезпечення шляхом накладення арешту та зупинення видаткових операцій за рахунком відповідача, відкритим у банківській установі в межах ціни позову.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2021р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність ухвали суду, порушив питання про її скасування.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як роз`яснено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 2 грудня 2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Зазначеним положенням процесуального Закону та роз`ясненням Верховного Суду оскаржена ухвала відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є вимоги про повернення безпідставно набутих 55721,10 грн.

Позивач зазначав, що ці кошти він як боржник у виконавчому провадженні №60718717, яке було відкрито на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Колейчик В.В. №5704 від 11 листопада 2019р., з метою уникнення звернення стягнення на майно самостійно перерахував на рахунок стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс».

В подальшому рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021р. виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з ненаданням документів на підтвердження безспірності вимог кредитора.

При цьому позивач не заперечував наявність заборгованості перед відповідачем, а вказував лише про її значно менший розмір.

В матеріалах справи відсутні дані, які б давали підстави передбачати істотні ускладнення при виконані майбутнього рішення суду, а виконавчий напис хоча й було визнано таким, що не підлягає виконанню, однак між сторонами не вирішено спір щодо суми заборгованості позивача перед відповідачем.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для забезпечення позову і вважає його правомірним.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2021р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржено в касаційному порядку у випадках передбачених ст.389 ЦПК протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови виготовлено 07 липня 2021р.

Головуючий: Судді: