УХВАЛА

щодо забезпечення позову

02 липня 2021 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Ус О.В., розглянувши заяву Фермерського господарства «Сапфір-Агро» про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс Агро-Юг», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору застави,

В С Т А Н О В И В:

30 червня 2021 року ФК «Сапфір-Агро» звернулося до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом, в якому просить визнати недійним нотаріально посвідчений договір застави майбутнього врожаю, укладений між ТОВ «Діоніс Агро-Юг» та ОСОБА_1 з розміром основного зобов`язання 3 млн.грн., посилаючись на те, що за рішенням господарського суду з ТОВ «Діоніс Агро-Юг» стягнуто на користь ФК «Сапфір-Агро» 552 500,00 грн., що були передоплатою договору поставки, який не виконано ТОВ «Діоніс Агро-Юг». Крім того, господарським судом було видано наказ про стягнення з ТОВ «Діоніс Агро-Юг» на користь ФК «Сапфір-Агро» попередньої оплати товару 552 500,00 грн. та 8287,50 грн. судового збору. Відкрите виконавче провадження №65355382. ТОВ «Діоніс Агро-Юг» судове рішення не виконує, в той же час встановлено, що ТОВ «Діоніс Агро-Юг» 08.05.2021 року уклало договір застави, який є сумнівним та набуває ознак фраудатного, а тому вказаний договір укладено з метою уникнення виконання зобов`язань перед кредитором. Враховуючи ст. 228, 234 ЦК України просить визнати вказаний правочин недійсним.

Одночасно з поданням позову подано заяву про забезпечення зазначеного вище позову, яка обґрунтована тим, що вже розпочатий збір врожаю, міський суд є завантаженим, поштова кореспонденція не відправляється, є карантинні обмеження, відпуски, а тому позов буде розглянутий після завершення збиральної компанії, що є загрозою подальшого виконання рішення. Просили накласти арешт на майбутній врожай пшениці та ячменю, що планується зібрати на землях Білозерського району Херсонської області та заборонити ТОВ «Діоніс Агро-Юг» передати врожай пшениці та ячменю 2021 року ОСОБА_2 .

Станом на 02.07.2021 р. провадження у справі не відкрито, а тому суд розглядає заяву, як таку, що подана до відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень ст. 149,150 ЦПК забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Види забезпечення позову мають бути сумірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник фактично зазначає, що відповідачем-1 не виконано рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.08.2019 у справі №915/2429/19, відсутністю майна у боржника та грошових коштів, та вчинення боржником дій спрямованих на ухилення від виконання вказаного рішення, де заявник є стягувачем, укладення у період, в якому боржнику було достовірно відомо про наявність у нього зобов`язань, договору застави з метою ухилення від виконання зобов`язань перед стягувачем.

Виходячи зі змісту заяви, заявник бажає фактично забезпечити виконання раніше ухваленого господарським судом рішення, реалізація чи передача майбутнього врожаю, на який позивач просить накласти арешт та заборону передачі до відповідача фізичної особи не зробить неможливим виконання рішення у цій справі, в разі задоволення вимог.

Позитивне судове рішення у даній справі не підлягає примусовому виконанню, тому незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб, не ускладнить та неуможливить виконання рішення суду в цій справі.

Верховний Суд у своїй практиці послідовно зазначав, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, можливо лише у спорах майнового характеру.

Накладення арешту на майбутній врожай не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі, не забезпечить ефективний захист або поновлення порушеного/ оспореного права позивача, за захистом якого він звернулася до суду.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 149-153 , 353-354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Фермерського господарства «Сапфір-Агро» про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діоніс Агро-Юг», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору застави - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області безпосередньо або через Херсонський міський суд Херсонської області протягом п`ятнадцяти днів з часу її проголошення.

СуддяО. В. Ус