ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 березня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/2315/20

Головуючий у першій інстанції Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/304/21

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді - Бобрової І.О.,

суддів Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач -Компанія "Holtec International",

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Компанії «Holtec International» на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Компанії "Holtec International" про стягнення середнього заробітку,

місце постановлення рішення судом першої інстанції м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення судом першої інстанції 05.11.2020,

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Прокоф`єва Б.І., звернувся з позовом до Компанії «Holtec International», в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 10.06.2020 (а.с. 67-69) просив поновити строк звернення до суду, стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 01 січня 2020 року по 01 червня 2020 року в сумі 371003 грн 00 коп. та усі понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що з 08.04.2019 ОСОБА_1 працював у Компанії «Holtec International» перекладачем на підставі строкового письмового трудового договору, строк дії якого закінчувався 31.12.2019 . Останнім робочим днем позивача було 31.12.2019. Розрахунок при звільненні було проведено 27.12.2019 року шляхом перерахування коштів на банківський рахунок. Проте, всупереч вимогам законодавства відповідачем в день звільнення ОСОБА_1 не було надано йому розрахунок сум, що підлягають виплаті при звільненні, не надано для ознайомлення та підпису наказ про звільнення та не видано належно оформлену трудову книжку з відповідним записом про звільнення. 29.01.2020 він звертався до відповідача з письмовою заявою про надання йому копії наказу про звільнення та довідки про заробітну плату за 2019 рік. Додатково, 10.02.2020 року позивачем було надіслано заяву, в якій він повторно просив надати вищезазначені документи, а також надіслати оригінал трудової книжки поштою. Адвокатом позивача надсилався адвокатський запит про отримання копії наказу про його звільнення та довідки про середньоденну заробітну плату. Однак жодних відповідей на вищевказані звернення позивачем та його адвокатом отримано не було.

Після звернення з позовом відповідач виконав свій обов`язок та надіслав позивачу його трудову книжку, яка була отримана останнім 01.06.2020, отже, на думку позивача, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за період з 01.01.2020 по 01.06.2020 в сумі 371003,00 грн.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2020 року позов задоволено частково, стягнуто з Компанії «Holtec International» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку видачі трудової книжки в розмірі 223159,80 грн (з урахуванням обов`язкових податків та платежів) та стягнуто з відповідача на користь держави 2231,60 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 грудня 2020 року стягнуто з Компанії «Holtec International» на користь ОСОБА_1 3007,52 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 05.11.2020 Компанія «Holtec International» звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати у зв`язку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, стягнути з позивача: на користь держави 2231,60 грн судового збору, на користь відповідача суму витрат на судовий збір 5565,04 грн і суму витрат на правову допомогу 5400 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що позивач не з`явився особисто для отримання трудової книжки в день звільнення або пізніше, з вимогою надіслати йому трудову книжку належним чином не звернувся, тому відповідач відповідно до вимог п. 4.2 Інструкції № 58 від 29.07.1993 про порядок ведення трудових книжок працівників не мав підстав надсилати трудову книжку поштою без наявності на це згоди працівника, отже вина відповідача у затримці видачі трудової книжки відсутня.

За доводами скаржника, суд невірно розрахував строк «затримки» з 01.01.2020 по 01.06.2020 та суму заробітку. Трудова книжка направлена ОСОБА_1 поштою 26.05.2020. За умови направлення позивачем вимоги про вручення йому трудової книжки від 10.02.2020 за адресою відповідача, яка вказана в трудовому договорі та реєстраційному документі, така вимога мала б бути доставлена 17.02.2020, отже строк затримки мав рахуватися з 17.02.2020 по 26.05.2020. Натомість позивач та його представник звертались до відповідача за невірною адресою тому звернення не були отримані. Правильний розмір заробітної плати для обчислення середнього заробітку вказаний в договорі і становить 1550 доларів США на місяць, що за курсом НБУ на дату 23.11.2020 становить 43972,57 (1465,75 на день).

Скаржник вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки твердженню відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду. Останній робочий день позивача та останній день дії трудового договору 31.12.2019, отже саме в цей день він повинен був дізнатися про порушення свого права. Статтею 233 КЗпП встановлено тримісячний строк звернення до суду з заявою про вирішення трудового спору, отже строк звернення в даному випадку до 31.03.2020.

Суд не поновлював строк позовної давності, не виносив відповідну ухвалу, не зазначив поважні причини пропущення такого строку і жодним чином не вказав про поновлення строку в своєму рішенні.

Також відповідач зазначає, що ОСОБА_1 за подання позовної заяви мав сплатити судовий збір у розмірі 2231,60 грн, крім того за рахунок позивача підлягають відшкодуванню понесені відповідачем документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 5400 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції від 17.12.2020 сторонами не оскаржувалось.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та стягнути з Компанії «Holtec International» усі судові витрати, понесені ним під час розгляду справи в апеляційній інстанції. Вважає рішення суду законним, обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи, принципу справедливості, прийнятим повністю відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Позивач не заперечує, що в останній робочий день він був відсутній на робочому місці та трудова книжка в цей день йому видана не була, однак всупереч вимог пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників відповідач не направив ні в день звільнення, ні в наступний робочий день позивачу повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

В подальшому ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою про направлення трудової книжки, яку надсилав на офіційну адресу Компанії, яка вказана нею в апеляційній скарзі, відзиві на позов, іншому листуванні, та за якою здійснювалось спілкування сторін протягом всієї роботи позивача. Однак відповідач умисно не отримував листи за вказаною адресою.

Розрахунок середнього заробітку, проведений апелянтом в апеляційній скарзі, не відповідає порядку розрахунку, передбаченому чинним законодавством, тому не може бути прийнятий апеляційним судом.

Крім того, позивач зазначає, що ним не пропущено строк звернення з позовом, оскільки статтею 233 КЗпП України передбачено право працівника звернутись із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки, яка була отримана останнім 01.06.2020, після звернення до суду з позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.11.2020 відповідає.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка в період з 02.01.2020 по 01.06.2020 (дата отримання позивачем) не була вручена позивачу саме з вини відповідача, а тому відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП України з останнього на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки за вищезазначений період, розрахований відповідно до довідки про середній заробіток ОСОБА_1 , наявної в матеріалах справи.

Разом з тим районним судом встановлено, що трудова книжка була направлена позивачу вже після звернення до суду за захистом порушеного права, отже строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП, позивачем не пропущено.

З такими висновками погоджується й апеляційний суд.

Судом встановлено, що 04 квітня 2019 року між Компанією «Holtec International», яка діє в Україні як виконавець по проекту «Проект ядерної безпеки Чорнобильської АЕС» в рамках міжнародної технічної допомоги та акредитована Міністерством економічного розвитку і торгівлі України (Свідоцтво № 189 про акредитацію виконавця проекту від 10.01.2008, зі змінами) та ОСОБА_1 укладено строковий трудовий договір, відповідно до умов якого позивач прийнятий на посаду перекладача. Строк дії договору до 31.12.2019 (а.с. 5-7).

Із копії трудової книжки (а.с. 52) та копії наказу про звільнення ОСОБА_1 від 26.12.2019 № 1256 (а.с. 54) вбачається, що останнього звільнено з роботи у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Сторони не заперечують, що в день звільнення позивачу не було видано трудову книжку, вказане також підтверджується наданими відповідачем актами, відповідно до яких ОСОБА_1 30.12.2019 та 31.12.2019 на робочому місці був відсутній (а.с. 33, 34).

29.01.2020 ОСОБА_1 звертався до роботодавця на його офіційну адресу із заявою, в якій просив надіслати йому копію наказу про звільнення та довідку про роботу та заробітну плату (а.с. 8). Відповідно до відмітки в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, заява отримана відповідачем під підпис 11.02.2020. Лист був направлений за адресою м. Київ, вул. Володимирська, 38 (а.с. 9).

10.02.2020 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із аналогічною заявою, в якій також просив вислати йому трудову книжку. Лист був направлений на адресу вказану вище (а.с. 10). В період з 27.03.2020 по 08.08.2021 перебував у поштовому відділенні, після чого був повернутий адресанту (а.с.91).

З копії опису вкладення в цінний лист, накладної «Укрпошти Експрес» та трекінгу поштового відправлення вбачається, що трудова книжка разом з копією наказу про звільнення та довідкою про заробітну плату ОСОБА_1 була надіслана роботодавцем позивачу 26.05.2020 з м. Київ (03127) та отримана останнім 01.06.2020 (а.с. 51, 70, 71).

Відповідно до наданої довідки про середній заробіток ОСОБА_1 його заробітна плата за останні два місяці роботи становила: за листопад 39658,70 грн., за грудень 44838,80 грн., всього 84497,50 грн.; кількість робочих днів за вказані два місяці - 39 днів; середньоденна заробітна плата позивача становить 2166,60 грн., а середньомісячна 42248,70 грн (а.с. 43).

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статей 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до положень частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 47 КЗпП України передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Питання, що стосуються ведення трудових книжок, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників». Порядок ведення трудових книжок визначається Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до пунктів 2.4, 2.5 Інструкції, записи в трудову книжку при звільненні вносяться власником або уповноваженим ним органом після видачі наказу; з кожним записом, який вноситься до трудової книжки на підставі наказу про звільнення, власник зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особовій картці.

За змістом пункту 4.1 зазначеної Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції якщо працівник відсутній на роботі у день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Матеріали справи не містять даних про те, що роботодавець виконав вказаний обов`язок та у зв`язку з відсутністю працівника на роботі в день звільнення надіслав йому в цей же день поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Зазначене також не спростовується відповідачем.

Направлення позивачем та його представником поштової кореспонденції не за офіційною адресою відповідача, на що посилається скаржник, не має правового значення та не можуть бути підставою для скасування рішення з огляду на невиконання відповідачем приписів пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Згідно з частиною 5 статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Для цілей вказаної норми застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100. Відповідно до п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що трудова книжка не була вручена позивачу саме з вини роботодавця. Суд правильно стягнув з останнього на користь позивача середній заробіток за час затримки видачі трудової книжки з 01.01.2020 по день фактичного її отримання позивачем 01.06.2020. При цьому судом вірно здійснено розрахунок на підставі наданої відповідачем довідки про середній заробіток ОСОБА_1 , яка сторонами не спростована.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків районного суду не спростовують, зводяться до власного тлумачення відповідачем норм чинного законодавства та є безґрунтовними. Доказів щодо включення до визначеного самим відповідачем середнього заробітку позивача соціальних, компенсаційних виплат та дотацій на обіди матеріали справи не містять.

Аргументи апеляційної скарги про те, що суд не надав належної оцінки твердженню відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, не поновлював строк позовної давності, не виносив відповідну ухвалу, не зазначив поважні причини пропущення такого строку і жодним чином не вказав про поновлення строку в своєму рішенні не заслуговують на увагу враховуючи наступне.

Відповідно до статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Встановивши, що відповідачем трудова книжка була направлена позивачу 26.05.2020 та отримана останнім 01.06.2020, вже після звернення до суду з позовом за захистом порушеного права 08.04.2020, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що строк звернення до суду, встановлений статтею 233 КЗпП, позивачем не пропущено.

Вказане відповідає правовому висновку, що висловлений Верховним Судом 20 лютого 2019 року при розгляді справи N 469/1454/16-ц.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до незгоди позивача з рішенням суду, обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить стягнути з Компанії «Holtec International» усі понесені ним судові витрати під час розгляду справи в апеляційній інстанції.

До відзиву позивачем додано копію додаткової угоди від 17.02.2021 до Договору про надання правової допомоги №18/20 від 03.03.2020, акт виконаних робіт від 22.02.2021, квитанцію про оплату правничої допомоги від 22.02.2021 попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно з якими витрати на професійну правничу допомогу адвоката становлять 5000 грн.

Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи позовні вимоги безпідставними. Клопотання про зменшення заявленої суми до стягнення не заявляв.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На думку колегії суддів, розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, визначений у сумі 5000 грн згідно з умовами договору про надання правової допомоги , з урахуванням додаткової угоди до договору, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, є співмірним із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт та значенням справи для сторони.

Враховуючи викладене, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн підлягають стягненню з Компанії «Holtec International» на користь позивача.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Компанії «Holtec International» залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05 листопада 2020 року - без змін.

Стягнути з Компанії «Holtec International» (код ЄДР 297545203, адреса 07100, Київська область, м.Славутич, квар.Таллінський, буд.25, кв.2) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 5000 (п`ять тисяч) грн на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

Н.В.Висоцька

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 11.03.2021.