ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року

м.Суми

Справа №589/4635/19

Номер провадження 22-ц/816/930/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 ;

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2021 року в складі судді Лєвши С.Л., ухвалене в м. Шостка,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь компенсацію в розмірі 60000 грн. 00 коп вартості 1/2 частини транспортного засобу MITSUBISHI lancer 1.6i 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 21.07.2011 року по 13.08.2018 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. До укладання шлюбу нею було придбано транспортний засіб MITSUBISHI lancer 1.6i 2008 року випуску ДНЗ НОМЕР_2 , який був відчужений відповідачем. Після відчуження вказаного автомобіля, відповідач знов його придбав у вересні жовтні 2016 року та зареєстрував на себе. Вказує, що на її неодноразові прохання до відповідача щодо здійснення поділу спільно набутого майна або сплати їй компенсації, остання не отримала позитивного для себе результату. Зазначає, що з 06.07.2018 року вказаний автомобіль, орієнтовна вартість якого складає 120000 грн. було перереєстровано на іншу особу. Вказує, що відповідач розпорядився спільним майном на власний розсуд і кошти витратив не на спільні інтереси сім`ї, а тому вона вимушена звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача 1/2 частини вартості вказаного автомобіля, що складає 60000 грн.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу - автомобіля MITSUBISHI Lancer 1.6і, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , в розмірі 52065 (п`ятдесят дві тисячі шістдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 666 (шістсот шістдесят шість) гривень 82 копійки.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спільність права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу презумується. Оскільки відповідач не спростував вказаної презумпції, однак здійснив відчуження спірного автомобіля проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, з останнього підлягає стягненню на користь позивача половина вартості спільного автомобіля за договором купівлі продажу, що становить 52065 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що спірний автомобіль декілька разів протягом трьох років реєструвався за ним та перереєстровувався на сторонніх осіб. Вказує, що зазначений автомобіль купувався особисто ним за його особисті кошти ще в шлюбі з ОСОБА_3 в квітні 2008 року, 30.09.2008 року був переоформлений ним на ОСОБА_4 , а наступного дня 01.10.2008 року ОСОБА_4 передала вказаний автомобіль йому у власність. Така необхідність була викликана його небажанням ділити в подальшому цей автомобіль зі своєю першою дружиною ОСОБА_3 . Надалі ним було перереєстровано спільний автомобіль на себе, а в подальшому, 07.08.2015 року на ОСОБА_5 . Вказує, що 17.02.2016 року, тобто через п`ять місяців ОСОБА_5 знову перереєстрував вказаний автомобіль на нього відповідно до договору купівлі продажу, вартість спірного автомобіля за яким склала 10000 грн 06.07.2018 року він перереєстрував спірний автомобіль на ОСОБА_6 за договором купівлі продажу, вартість спірного автомобіля за яким склала 104130 грн. 00 коп. Вказує, що всі вищевказані договори купівлі - продажу були фіктивними, оскільки грошових коштів за ними він не отримував та ввесь цей час розпоряджався спірним автомобілем. Зазначає, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про дату та розгляд справи, оскільки він з 2017 року є військовослужбовцем та проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України. Вказує, що про вказані обставини ним було письмово повідомлено ЦНАП Шосткинської міськради та зазначено, що в зв`язку з проходженням військової служби в Збройних Силах України він вибув за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що суд першої інстанції в разі звернення до ЦНАП Шосткинської міськради для підтвердження місця проживання відповідача мав би з`ясувати вказані обставини.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що 30.09.2008 року нею було придбано спірний автомобіль. В подальшому вона здійснила відчуження вказаного автомобіля на користь відповідача по справі. Зазначає, що відповідач намагаючись уникнути розподілу спільного майна продав спірний автомобіль за декілька днів до винесення рішення про розірвання шлюбу. Просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити. В судовому засіданні відповідач наполягав на своєму твердженні, що договори з приводу купівлі-продажу авто ним були оформлені без наміру вчиняти такий правочин, гроші він не отримував від продажу авто і не сплачував, коли автомобіль повертався в його володіння.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3 , виданого 21 липня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 21 липня 2011 року, актовий запис №201. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ухваленим 11 липня 2018 року у справі № 589/3062/17 шлюб між подружжям ОСОБА_7 розірваний. Рішення набрало законної сили 13 серпня 2018 року. (а.с.8,9)

Як зазначено у рішення суду і проти цього не заперечує відповідач подружжя припинили сімейні відносини з 01.08.2017 року.

З довідки №2755 виданої Територіальним сервісним центром №5943 Регіонального сервісного центру МВС у Сумській області 04.12.2015, вбачається, що автомобіль «MITSUBISHI Lancer 1.6і», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , 30 вересня 2008 року був зареєстрований за ОСОБА_4 , що мешкає у АДРЕСА_2 . (а.с.10)

Згідно із довідкою №3058 виданою 04 грудня 2015 року Охтирським управлінням Державної казначейської служби України Сумської області Головного управління Державної казначейської служби України у Сумській області, Охтирське управління Державної казначейської служби України Сумської області підтвердило надходження коштів 01 жовтня 2008 року в сумі 1839,45 грн на рахунок Державного бюджету м. Охтирка 00006 по коду бюджетної класифікації доходів 24140300 символ звітності банку 224 «сплата збору при відчуженні легкових автомобілів».(а.с.11,12)

Із листа №31/18/5945-226 від 02.10.2020 Територіального сервісного центру МВС №5945 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС, вбачається, що згідно облікових даних Єдиного державного реєстру МВС, автомобіль MITSUBISHI Lancer 1.6і, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 був перереєстрований 07.08.2015 згідно довідки рахунка ААЕ №188681 з ОСОБА_2 на ОСОБА_5 (вартість автомобіля не має можливості надати оскільки підстави для перереєстрації знищені по закінченню терміну зберігання згідно чинного законодавства). 17 лютого 2016 року ОСОБА_5 перереєстрував вищевказаний автомобіль на ОСОБА_2 , вартість згідно договору купівлі-продажу становить 10000 грн. В подальшому, 06 липня 2018 року ОСОБА_2 перереєстрував вищевказаний автомобіль на ОСОБА_6 , вартість згідно договору купівлі-продажу становить 104130 грн. (а.с.35)

Із листа №31/18/5945/550 виданого 20 вересня 2019 року Територіальним сервісним центром №5945 Регіонального сервісного центру МВС України в Сумській області МВС України, вбачається, що автомобіль марки MITSUBISHI Lancer 1.6і, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 значиться зареєстрованим за громадянином ОСОБА_6 з 06 липня 2018 року. (а.с.13)

Отже, матеріалами справи доведено, що спірний автомобіль після придбання його позивачем до укладення шлюбу з відповідачем, вже після укладення сторонами шлюбу неодноразово вибував із власності подружжя і знову повертався до них у власність на підставі оплатних договорові купівлі-продажу. Відповідачем не було надано переконливих доказів, які б підтвердили його ствердження, що, укладаючи такі договори, він не отримував гроші за продаж автомобіля та не сплачував гроші коли його купував, як і не доводили того, що гроші сплачені за купівлю автомобіля під час шлюбу не були витрачені із сімейного бюджету подружжя, а востаннє без згоди жінки продав автомобіль у липні 2018 року, коли їх сімейні відносили фактично були припинені і тому відсутні підстави вважати, що отримана ним особисто грошова сума у розмірі 104310 грн була використана в інтересах сім`ї.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином даною статтею СК України встановлено презумпцію спільності майна подружжя придбаного ними за час перебування у шлюбі, яка може бути спростована будь ким із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того із подружжя, який її спростовує.

З матеріалів справи вбачається, що фактично спірний автомобіль був придбаний позивачем за договором купівлі продажу 17.02.2016 року, тобто в період перебування сторін у шлюбі, а тому першої інстанції дійшов правильного висновку стосовно того, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7 .

Доводи відповідача викладені відповідачем в апеляційній скарзі відносно того, що фактично укладені ним договори купівлі продажу даного автомобіля в період шлюбу є фіктивними, оскільки даний автомобіль не вибував із розпорядження відповідача, а кошти від укладання вказаних договорів він не отримував, колегія суддів вважає неспроможними, з огляду на те, що доказів фіктивності вказаних договорів чи визнання їх недійсними відповідач до суду не надав.

За правилами ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. (ч. 2 ст. 70 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2 ст. 71 СК України).

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено в статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь яких осіб. За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Частино. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 2 ст. 369 ЦК України визначено, що розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Колегія суддів звертає увагу на те, що розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Таким чином лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Разом з тим, відповідачем не спростовано презумпцію спільності спірного автомобіля. Доказів отримання згоди позивача на відчуження спірного автомобіля відповідач до суду не надав.

За таких обставин, оскільки відповідач 06.07.2018 року відчужив зазначений автомобіль без відома та згоди позивачки, суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на її користь вартість 1/2 частки його вартості за договором купівлі - продажу.

Доводи відповідача викладені ним в апеляційній скарзі стосовно того, що останнього не було належним чином повідомлено про дату час та місце судового розгляду справи в суді першої інстанції, а тому він був позбавлений можливості прийняти участь в розгляді даної справи, оскільки фактично перебував на військовій службі в Донецькій області, про що повідомляв директора ЦНАП в м. Шостка, колегія суддів вважає не спроможними з огляду на те, що відповідачем не було надано до суду жодних доказів того, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом, останній перебував на військовій службі саме в зазначеній ним області. Крім того, фактично в своїй апеляційній скарзі відповідач зазначив іншу адресу свого фактичного проживання, а саме АДРЕСА_3 , з якої отримує повідомлення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню.

Повне судове рішення складено 08 липня 2021 року.

Головуючий - С.С. Ткачук

Судді: В.І. Криворотенко

Т.А. Левченко