Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/948/21
Провадження № 2-о/321/29/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2021 р. Запорізька обл., Михайлівський р-н,

смт. Михайлівка

Михайлівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Ігнатьєва Д.П.,

за участю секретаря - Мосієнко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайлівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що він є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьк (що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 0-3.02.2021 року (запис акту смерті № 119), довідкою про причину смерті № 656 від 03.02.2021 року). Факт рідства з померлим підтверджений повторним свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 від 30 червня 2021 р. Оскільки, батько ОСОБА_2 помер на тимчасово окупованій території, тобто на території якої нині жодний орган державної влади України не працює та відбувається антитерористична операція, отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка і видано- го компетентним органом державної влади України - є неможливим.

Листом від 26.02.2021 року за номером 225/21.6-04-05 Михайлівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відмовив йому у державній реєстрації смерті, так як надані документи по формі не відповідають формі визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.08.2006 року «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції 25.10.2006 року за №1150/13024.

Внаслідок зазначеного просить суд задовольнити його вимоги, встановити факт смерті ОСОБА_2 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Донецьк, Донецької області, Україна.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився. Про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи Михайлівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв заявника та представника заінтересованої особи про слухання справи у їх відсутності. фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, ознайомившись з заявою заявника, вивчивши надані докази доходить до наступного.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 р. № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Донецьку помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причина смерті гостре отруєння окисом вуглецю.

ОСОБА_2 є батьком заявника ОСОБА_1 (про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 30 червня 2021 р.).

Відмовою № 225/21.6-04-05 у проведенні державної реєстрації смерті, виданою 26.02.2021 року Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) заявнику було відмовлено у державній реєстрації смерті.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати спадкові права.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх та належних підстав для задоволення заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 18, 19, 89, 264, 265, 268, 317, 430 ЦПК України, ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Михайлівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Донецьку, громадянин України, чоловічої статі, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 61 рік, місце смерті: місто Донецьк, Донецької області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга продана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Д.П.Ігнатьєв