ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1663/20
"06" липня 2021 р. смт. Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Іщенко І.М., за участі секретаря судового засідання Клисак Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровець», треті особи: Відділ Держгеокадастру у Петриківському районі Міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Петриківська селищна рада про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності,
07.12.2020 року до суду звернулася представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Федорова О.М., з позовом до ПАТ «Дніпровець», треті особи: Відділ Держгеокадастру у Петриківському районі Міськрайонного управління у Петриківському районі та в м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Петриківська селищна рада про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності, посилаючись на те, що 25.03.1999 року ОСОБА_1 була передана у власність земельна ділянка, площею 3,9636 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Курилівської селищної ради Петриківського району, з них - 2,3293 га ріллі та 1,6343 га кормових угідь, що підтверджується державним актом серії ДП, зареєстрованого за № 92 від 19.05.1999 року.
Крім цього, ця ж земельна ділянка, а саме: 2,3293 га ріллі одночасно обліковується за ПАТ «Дніпровець» на підставі державного акту серії ЯМ № 841483 від 29.12.2012 року.
Всі документи, які слугували підставою для виготовлення та видачі СР ЗАТ «Дніпровець» державного акту на право власності на земельну ділянку скасовані в судовому порядку, що є на думку позивача підставою для визнання недійсним та скасування й самого Державного акту.
Позивач вважає, що наявність двох державних актів на право власності на одну і ту ж земельну ділянку порушує його конституційне право щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном.
У судове засідання позивач та його представник Федорова О.М. не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, Федорова О.М. надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача ОСОБА_1 , позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с. 70).
Представник відповідача ПАТ "Дніпровець" в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовими повістками про виклик його до суду, які направлялись поштою на зареєстровану адресу відповідача, з поштовим повідомленням, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, причини неявки суду невідомі (а.с. 32-33, 76).
Представник третьої особи - відділу у Петриківському районі міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, причини неявки суду невідомі (а.с. 74).
Представник третьої особи - Петриківської селищної ради до суду не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував (а.с. 77).
Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).
На підставі Рішення Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області № 14-3/ХХІІІ від 25.03.1999 року ОСОБА_1 була передана у власність земельна ділянка, площею 3,9636 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Курилівської селищної ради Петриківського району, з них - 2,3293 га ріллі та 1,6343 га кормових угідь, що підтверджується державним актом серії ДП, зареєстрованого за № 92 від 19.05.1999 року (а.с. 9).
Разом з тим на підставі розпорядження голови Петриківської райдержадміністрації від 19.09.2012 р. № 833-р-12 та постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.04.2012 та 04.10.2012 виготовлено та зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 2,3293 га ріллі, серії ЯМ № 841483 від 29.12.2012 року, що підтверджується листом відділу у Петриківському районі міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 839/422-20-0.191 від 18.09.2020 року (а.с. 10).
Відповідно до п. 10 Розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.
Частиною 1 ст. 126 ЗК України, в редакції яка була чинною на момент реєстрації оспорюваних актів, встановлено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.
Згідно з листом відділу у Петриківському районі міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 839/422-20-0.191 від 18.09.2020 року належна позивачу земельна ділянка одночасно обліковуються як за ним, так і за ПАТ "Дніпровець" на праві власності, на підставі державних актів на право власності на землю.
Зазначене вище свідчить про існування спору між сторонами, що підлягає судовому розгляду в правовідносинах захисту права власності.
Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
При цьому суд зауважує, що право власності на земельну ділянку позивача виникло на законних підставах, оскільки посвідчене державним актом у відповідності до законодавства, що діяло на час його посвідчення.
За змістом ч. 2 та 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Згідно висновку Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеного в постанові від 19 червня 2013 у справі № 6-57цс13, яке відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, визначено, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.
Така позиція Верховного Суду України узгоджується з правовою позицією, що знайшла своє відображення у постанові від 6 лютого 2013 у справі № 6-169цс12, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на це законних повноважень, визнається недійсним.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо визнання недійсним та скасування державного акту серії ЯМ № 841483 від 29.12.2012 року про право власності на земельну ділянку є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом визнання недійсним та скасуванням зазначеного державного акту.
Позивач долучив квитанцію про сплату судового збору у сумі 840,80 грн та просив суд стягнути зазначену суму на свою користь із відповідача ПАТ «Дніпровець».
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача ПАТ «Дніпровець» на користь ОСОБА_1 належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 840,80 грн.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 259, 264-265, 280-283 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, ст. ст. 126, 152, 155 ЗК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпровець», треті особи: Відділ Держгеокадастру у Петриківському районі Міськрайонного управління у Петриківському районі та у м. Кам`янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Петриківська селищна рада про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: І. М. Іщенко