ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7114/21 Справа № 216/1792/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Биканов І. Р. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

08 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Зубакової В.П., розглянувши матеріали апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року задоволено позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

28 серпня 2019 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року залишено без задоволення заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду.

28 вересня 2019 року ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , отримав копію заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року (а.с. 75).

17 червня 2021 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року та просила поновити їй пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вона вже зверталася до суду із апеляційною скаргою на зазначене судове рішення, в межах процесуальних строків на апеляційне оскарження, однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року її апеляційна скарга була повернута у зв`язку з невиконанням вимог ухвали цього ж суду від 22.11.2019 року щодо усунення недоліків апеляційної скарги. Зазначає, що при зверненні до суду із апеляційною скаргою у 2019 році, всіма питаннями займався юрист, який нещодавно виїхав на постійне місце проживання за межі України та не повідомив її про це, а тому ОСОБА_1 вважає себе «ошуканою», що вважає достатньою підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Апеляційне провадження не може бути відкрито, оскільки, згідно ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або, якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними, залишається без руху.

Згідно ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновленияй у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПк України.

Згідно ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або незалученою до участі у ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин неперборної сили.

Виходячи з наведеної норми необхідно дійти висновку, що сплив річного строку з дня складення повного тексту рішення є підставою для відмови у відкритті провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановлені державами-членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічний висновок про застосування норми права у подібних відносинах міститься в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року, якою було залишено без задоволення заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року, складено 16 вересня 2019 року (а.с. 73).

Апеляційну скаргу відповідачкою ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року подано до суду 17 червня 2021 року, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року.

При цьому, з матеріалів справи слідує, що копію заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року було отримано ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах відповідачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 75), що вважається врученням цього рішення й відповідачці ОСОБА_1 , а копію ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 вересня 2019 року було отримано нею особисто 01 листопада 2019 року, про що остання зазначила у клопотанні про поновлення пропущеного процесуального строку, при звернені до суду із апеляційною скаргою у 2019 році (а.с. 78).

Крім того, всі судові рішення у даній справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідачка ОСОБА_1 не була позбавлена можливості ознайомлення із ними після їх оприлюднення.

Отже, відповідачкою ОСОБА_1 пропущено процесуальний строк на апеляційне оскарження заочного рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 року, й не наведено поважних причин для поновлення такого строку.

Зокрема, посилання на те, що вона вже зверталася до суду із апеляційною скаргою на зазначене судове рішення, в межах процесуальних строків на апеляційне оскарження, однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року її апеляційна скарга була повернута у зв`язку невиконанням нею вимог ухвали цього ж суду від 22.11.2019 року щодо усунення недоліків апеляційної скарги, не може вважатися поважною причиною для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки відповідачка не оскаржила ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги в касаційному порядку, фактично погодившись із її змістом. Та обставина, що, при зверненні до суду із апеляційною скаргою у 2019 році, всіма питаннями займався юрист, який нещодавно виїхав на постійне місце проживання за межі України та не повідомив її про це, а тому ОСОБА_1 вважає себе «ошуканою», що, на її переконання, є достатньою підставою для поновлення пропущеного процесуального строку, теж не може бути врахована судом при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку, адже, як уже зазначалося вище, відповідачка не була позбавлена можливості ознайомитись із судовими рішеннями у Єдиному державному реєстрі судових рішень. До того ж, зазначаючи про такі обставини, відповідачка ОСОБА_1 не вказала, ані прізвище представника, ані дії, які вчинялися нею для відновлення свого становища (наприклад, звернення до правоохоронних органів).

Крім того, вищенаведене підтверджує, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу (з 2019 року по 2021 рік) взагалі не цікавилася станом розгляду цивільної справи, яка стосується її прав та інтересів, зокрема, й щодо ініційованих нею питань (стан розгляду апеляційної скарги), свідчить про відсутність у неї зацікавленості у вирішенні спору по суті, а тому суд не вбачає виняткових обставин для поновлення пропущеного процесуального строку.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Враховуючи вищевикладене, подану апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк для звернення до суду із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду, із наданням доказів наявності виняткових обставин, визначених ч. 2 ст. 358 ЦПК України, для поновлення їй пропущеного процесуального строку.

Керуючись ч. 3 ст. 357 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 на заочне рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 вересня 2016 рокузалишити без руху для звернення до апеляційного суду з обґрунтованою заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, для чого надати строк для усунення названих вище недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Попередити особу, яка подає апеляційну скаргу, що на випадок невиконання даної ухвали в названий строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнанні неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження, і апеляційна скарга буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: