Справа № 125/2100/20
Провадження № 22-ц/801/1497/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2021 рокуСправа № 125/2100/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Оніщука В. В., Якименко М. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 125/2100/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 07 травня 2021 року, ухвалене у складі судді Хитрука В. М., повний текст якого складено 11 травня 2021 року,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 06 червня 2009 року до 26 квітня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у них є малолітня дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі ј частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Зазначав, що розмір стягуваних аліментів повинен бути зменшений, оскільки в нього змінився сімейний стан створив нову сім`ю, яка потребує матеріального забезпечення, втратив роботу та не має постійного заробітку, з нього стягуються аліменти на утримання батька ОСОБА_5 , у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно, а також на утриманні знаходиться непрацездатна мати.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року з 1/4 до 1/6 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 07 травня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісячно, з часу набрання рішенням суду законної сили, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840,80 грн судового збору та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріальний та сімейний стан позивача змінився, відтак є підстави для зменшення розміру аліментів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У травні 2021 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 09 червня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г. Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою та надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 червня 2021 року справу призначено до розгляду на 08 липня 2021 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 07 липня 2021 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Якименко М. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано те, що позивач є здоровим та працездатним, а відтак може працювати, отримувати заробітну плату та сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки всіх видів заробітку. Наявність на утриманні позивача непрацездатних батьків не позбавляє його обов`язку утримувати неповнолітню дитину.

Судом не враховано, що їх дитина постійно хворіє у зв`язку з чим потребує додаткового матеріального забезпечення.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу позивач указує на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Зазначає, що підставою для звернення до суду з цим позовом послугували зміни у матеріальному та сімейному стані, а саме: звільнення з постійного місця роботи та сплата аліментів на утримання батька.

Суд першої інстанції надав належну правову оцінку всім обставинам та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що з 06 червня 2009 року до 26 квітня 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у них є малолітня дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки у розмірі ј частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 .

До складу сім`ї позивача входять: ОСОБА_7 (дружина) та ОСОБА_8 (пасинок).

15 січня 2020 року ОСОБА_1 звільнений з посади водія автотранспортних засобів ТОВ «МВ Стеллар» за згодою сторін.

За інформацією Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків № 427 від 02 грудня 2020 року, у ОСОБА_1 відсутні доходи.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_9

ОСОБА_9 є інвалідом 3 групи безстроково.

ОСОБА_5 є непрацездатною особою, оскільки досягнув пенсійного віку.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання останнього в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2020 року та довічно.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він створив нову сім`ю, яка потребує матеріального забезпечення, втратив роботу та не має постійного заробітку, з нього стягуються аліменти на утримання батька ОСОБА_5 , у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку щомісячно, а також на утриманні знаходиться непрацездатна мати.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки суду першої інстанції про те, що у ОСОБА_1 змінився матеріальний стан є помилковими з огляду на таке.

Позивачем не доведено, що його матеріальний стан змінився, оскільки він є працездатним, звільнився з роботи за згодою сторін, хоча міг продовжувати працювати та отримувати заробітну плату, а відтак матеріально забезпечувати свою доньку, нову сім`ю та допомагати батькам.

Доводи позивача про те, що з нього стягуються аліменти на користь батька - ОСОБА_5 також не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, що рішення допущене до виконання, а також докази добровільної сплати позивачем аліментів.

Відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Позивач не довів, що розмір аліментів, які він сплачує на виконання судових рішень перевищує 50 відсотків його доходів.

Посилання позивача на те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки не підтвердженні жодними достовірними та допустимими доказами. Позивачем не надано доказів того, що його батьки потребують допомоги, а також не мають можливості отримати допомогу від інших дітей.

Наявність на утриманні позивача непрацездатних батьків не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на доньку, оскільки це не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти в розмірі, який би забезпечував найкращі інтереси дитини.

Нормами сімейного законодавства України передбачено мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на дітей і передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Апеляційний суд вважає, що розмір аліментів визначений рішенням Барського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2017 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача змінився сімейний стан, стягуються аліменти на утримання батька та звільнився з роботи, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану, стягнення аліментів на утримання батька, звільнення з роботи за згодою сторін, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції не дав належної оцінки зазначеним обставинам справи та в порушення ч. 8 ст. 7 СК України ухвалив рішення без врахування інтересів дитини, а тому таке рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, то судовий збір, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги слід стягнути з позивача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 07 травня 2021 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Судовий збір, що підлягав сплаті за подання апеляційної скарги в розмірі 1 261,2 грн слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Суддя-доповідач С. К. Медвецький

судді: В. В. Оніщук

М. М. Якименко