Справа № 157/363/21
Провадження №2/157/170/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Вавдіюк Т.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Бельського І.В.,

представника відповідача адвоката Федчика С.В.,

представника органу опіки та піклування Щерблюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утриманні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у твердій грошовій сумі по 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання заяви і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому з 22 жовтня 2005 року. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 серпня 2017 року шлюб між ними було розірвано. Незважаючи на розірвання шлюбу вони проживають у одному будинку, який належить їм на праві спільної сумісної власності, матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає і надавати не бажає. Дітей утримує вона сама на свою мізерну зарплату директора будинку культури с. Видерта. Крім цього, під час щорічних та додаткових відпусток вона періодично виїжджає на роботу у Польщу. Що стосується відповідача, то він регулярно виїжджає на заробітки до Польщі, де перебуває не менше трьох місяців і заробляє мінімально по одній тисячі доларів за місяць. Будь-яким особам відповідач аліменти не сплачує, працює тільки для себе.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Федчик С.В. просить позовні вимоги задовольнити частково та зазначає, що відповідач згідний сплачувати аліменти у розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а вимога позивачки про стягнення аліментів у більшому розмірі не відповідає матеріальному стану відповідача та суперечить положенням чинного законодавства. Рекомендований розмір аліментів на даний час становить 2395 грн., при цьому, зазначений розмір може бути присуджений лише у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, гарантований мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років на даний час становить 1197 грн. 50 коп. Відповідач не має постійного місця роботи чи іншого постійного джерела доходів, живе фактично за рахунок окремих, тимчасових підробітків, у тому числі за межами України. Однак, якщо розділити дані заробітки на місяці, коли відповідач не перебуває на заробітках, то його доходи не є достатніми для сплати аліментів у розмірі, який просить позивачка. Той факт, що ОСОБА_2 має значні прибутки та може сплачувати більший розмір аліментів є надуманим та нічим не підтверджуються. Належними доказами достатніх прибутків ОСОБА_2 можуть бути лише офіційні документи, які прямо вказують на розмір та систематичність їх отримання, перебування у постійних трудових чи цивільно-правових відносинах. Всупереч вказаному, позивачка жодного належного доказу про отримані ОСОБА_2 прибутки не подала. Доводи про значні доходи ОСОБА_2 - це лише припущення позивачки, які не можуть братися до уваги. Разом з тим, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що з 1 січня 2021 року мінімальна заробітна плата становить 6000 гривень, з 1 грудня - 6500 гривень. Одна третя від мінімальної заробітної плати становить - 2000 грн. Однак, відповідач має можливість сплачувати аліменти по 1500 грн. на кожну дитину, тобто 3000 грн. на двох дітей в сукупності, що є більшим за одну третю від мінімальної заробітної плати. Визначення судом саме такого розміру аліментів буде відповідати вказаним вище нормам чинного законодавства.

У відповіді на відзив позивачка ОСОБА_1 зазначає, що для гармонійного розвитку дітей, забезпечення їх всіх мінімальних потреб є недостатнім стягнення коштів з відповідача у прожитковому мінімуму на дітей у розмірі по 2395 грн., а тому вона дійсно змушена виїжджати на сезонні роботи, щоб забезпечити дітям гідне життя, оскільки її заробітна плата є мізерною. Відповідач не надав доказів про погіршення його стану здоров`я, чи що він утримує інших дітей, чи осіб, яким він сплачує аліменти, оскільки такі особи у нього відсутні, його батьки отримують пенсію, відповідачем не надано доказів про те, що він не в змозі сплачувати аліменти у вказаному у позовній заяві розмірі по 2500 грн. на кожну дитину. Відповідач регулярно виїжджає на заробітки за межі України і має значні доходи, окрім того зараз знаходиться за кордоном на заробітках. Щодо розміру доходів відповідача, які він отримує на заробітках за кордоном, жодних доказів вона надати не може, оскільки Польща чи інші країни довідки про доходи не оформленим працівникам не видають. Однак, у Польщі за мінімальну заробітну плату ніхто не працює, за місяць заробітчани отримують мінімум 1000 доларів США, про що їй відомо із слів відповідача. Щодо її доходів, то середній розмір за місяць 2020 року становить 4983 грн., і якщо ці кошти розділити на трьох, то на одного члена сім`ї припадає лише 1600 грн. 10 коп., тобто менше прожиткового мінімуму на дитину старше шести років і значно менше прожиткового мінімуму для дорослої особи.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали з викладених у позовній заяві підстав, і позивачка пояснила, що відповідач добровільно кошти на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки постійно виїжджає на сезонні заробітки до Польщі.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні, змінивши позиції щодо позову, позовні вимоги не визнав та пояснив, що підстав для стягнення аліментів з відповідача немає, оскільки останній проживає з дітьми і також їх утримує, а аліменти згідно з положеннями СК стягуються на користь того з батьків, з ким проживають діти, тому ОСОБА_2 також може пред`явити позов до позивачки про стягнення з неї аліментів на утримання дітей.

Представник органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Щерблюк Т.М. не заперечила щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей та пояснила, що відповідач у більшості перебуває на сезонних заробітках, а дітей утримує їхня мати ОСОБА_1 за власні кошти, що, виходячи як з найкращих інтересів дітей, є недостатнім.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, представника органу опіки та піклування, свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5).

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 серпня 2017 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 3).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, сторони у справі, як батьки неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов`язані утримувати їх до досягнення повноліття.

Неповнолітні діти сторін ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно з рішенням суду від 31 серпня 2017 року залишені проживати з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 , та перебувають на її утримані, що підтверджується, зокрема, довідкою Видертського старостинського округу Камінь-Каширської міської ради Волинської області (а.с. 3, 6).

Як вбачається з довідки про доходи Видертського старостинського округу № 5 позивачка ОСОБА_1 отримує заробітну плату, і за липень 2020 року розмір її склав 3719 грн. 80 коп., за серпень та вересень 2020 року по 5347 грн. 20 коп., за жовтень 2020 року 9357 грн. 60 коп., за грудень 2020 року 5347 грн. 20 коп. (а.с. 21).

Відповідач ОСОБА_2 , хоча й проживає в одному житлі з позивачкою та своїми двома неповнолітніми дітьми, матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей в достатньому обсязі не надає.

З пояснень у судовому засіданні неповнолітніх свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що вони проживають з матір`ю ОСОБА_1 та батьком ОСОБА_2 , останій у переважній більшості перебуває на заробітках, і їх постійно утримує за власні кошти мати, купуючи регулярно продукти харчування, необхідний одяг та взуття, засоби гігієни, інші необхідні речі, а батько по приїзду з заробітків час від часу дає їм на їх прохання незначні кошти, дещо інколи купує з речей, зокрема, придбав навушники, чобітки, та деякі кошти витрачає на побут у будинку, зокрема придбав пральну машину.

Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно з висновком органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 27 квітня 2021 року № 587/01-26/2-21, доцільним є стягувати аліменти із ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей для забезпечення найкращих умов їх утримання та розвитку, адже діти, хоча й проживають в одному будинку з обома батьками, проте батько більшу частину свого часу перебуває на заробітках та зароблені кошти витрачає на облаштування помешкання, купує продукти харчування та дещо з одягу, а вихованням та розвитком дітей в основному займається мати.

У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Щерблюк Т.М. зазначений висновок підтримала і пояснила, що дітей утримує їхня мати ОСОБА_1 за власні кошти, що є недостатнім, а відповідач у більшості перебуває на сезонних заробітках і у недостатньому обсязі забезпечує утримання дітей, а тому з останнього доцільно стягувати щомісячно аліменти на утримання останніх.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У відповідності до частин 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З огляду на вищезазначене та виходячи як з найкращих інтересів неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що доцільно та необхідно стягувати з відповідача аліменти на утримання двох його неповнолітніх дітей, та розмір аліментів з урахуванням вимог ст. 184 СК України, за заявою позивачки (одержувача аліментів) належить визначити у твердій грошовій сумі.

При визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, який не працевлаштований, однак є працездатним та виїжджає на сезонні заробітки, про що його представник у судовому засіданні не заперечив, інших утриманців не має, та стан його здоров`я, який є задовільним, і стан здоров`я дітей, які хворіють, що вбачається з наданої позивачкою документації, їх матеріальне становище та потреби дітей в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, а також те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і на батька, і дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей належить задовольнити частково, та стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання його неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не надали суду належних та допустимих доказів про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою у позовній заяві розмірі.

Та обставина, що відповідач проживає в одному житлі з неповнолітніми дітьми, не звільняє його від обов`язку їх утримувати в достатньому обсязі, у тому числі і протягом періоду часу, коли він перебуває на сезонних заробітках.

На думку суду, відповідач спроможний сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, що забезпечить їх необхідні потреби та відповідатиме пріоритетному принципу якнайкращих інтересів дітей.

Відповідач не надав суду жодних доказів, що він належним чином і в достатньому обсязі виконує свій обов`язок по утримання його неповнолітніх дітей.

Оскільки позивачка при подачі позову до суду від сплати судового збору звільнена, з відповідача, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Отже, рішення суду у межах стягнення сум платежів аліментів за один місяць на кожну дитину належить допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. ст. 10-13, 141, 263-265, 354, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 2000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в межах стягнення суми платежу аліментів за один місяць на кожну дитину допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд Волинської області до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://km.vl.court.gov.ua/sud0304/gromadyanam/csz/.

Дата складення повного тексту рішення 2 липня 2021 року.

Головуючий: О. В. Антонюк