ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/396/21Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/7949/20 Категорія: 305010000 Пироженко (В.Д.) В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Гончар Н.І.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Еліт-Транс» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що 03.08.2020 року вона сіла в маршрутний автобус ПП «Еліт-Транс», д.н.з. НОМЕР_1 «Черкаси-Шевченко», на зупинці «Літак». Вказує, що в автобусі перебувало три особи і водій, який проігнорувавши наявність в неї посвідчення інваліда І групи, вимагав сплати коштів за проїзд, пояснюючи наявність в автобусі двох інвалідів. Позивач зазначає, що інші пасажири, які заходили на наступних зупинках, пред`являли відповідні посвідчення і з них кошти не брались.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 20 грн вартості квитка за проїзд та моральну шкоду в сумі 5 000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду мотивовано тим, що з урахуванням встановлених обставин, будь-яких порушень охоронюваних законом прав позивача з боку відповідача, судом не встановлено, а позивачем, в свою чергу, не доведено належними та допустимими доказами порушення її прав, не доведено в судовому засіданні, що квиток на суму 20 грн був придбаний саме нею, а не іншою особою, а відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача сплаченої позивачем вартості проїзду в розмірі 20 грн задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню вимоги позову про відшкодування моральної шкоди, які в даному випадку, є похідними від основних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної порушенням прав позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду, вважаючи його необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказувала на ті ж доводи, що і поданій позовній заяві.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП «Еліт-Транс» вказує, що після надходження заяви до відповідача та поставлення керівництвом відповідних запитань до водія автобуса, котрий керував автобусом 03 серпня 2020 року, водій пояснив, що таких інцидентів, які описані в позові, не було. Всі особи, які мають пільги і пред`явили водію відповідні посвідчення, перевозили по маршруту безкоштовно. Позивач також вказує на неприязні стосунки з водієм, але водій не знає позивача. Ніяких неприязних стосунків у водія з позивачем не має. Судом першої інстанції об`єктивно встановлено відсутність фактів та належних доказів щодо обставин, викладених в позові та фактів порушень прав позивача.

Згідно з положеннями ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою із інвалідністю І групи.

Звертаючись до суду з позовом вказувала, що 03.08.2020 року в маршрутному автобусі д.н.з. НОМЕР_1 «Черкаси-Шевченко», який належить ПП «Еліт-Транс» їй було відмовлено у безкоштовному проїзді, внаслідок чого вона була змушена оплатити вартість проїзду у розмірі 20 грн.

Копію квитка серії ЛЛЛЗ №103596 на суму 20 грн нею долучено до матеріалів справи.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 42 Закону України «Про автомобільний транспорт» договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 41 Закону України «Про автомобільний транспорт» пасажир зобов`язаний: мати при собі квиток на проїзд, на перевезення багажу, а за наявності права пільгового проїзду - відповідне посвідчення.

Відповідно до статті 38-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів» Особи з інвалідністю I та II групи, діти з інвалідністю та особи, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше однієї особи, яка супроводжує особу з інвалідністю I групи або дитину з інвалідністю), мають право на безплатний проїзд у пасажирському міському транспорті (крім таксі) за наявності посвідчення чи довідки, зазначених у цьому Законі, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі. Пільгове перевезення осіб з інвалідністю здійснюють усі підприємства транспорту незалежно від форми власності та підпорядкування відповідно до Закону України "Про транспорт". Звуження змісту та обсягу права осіб з інвалідністю на пільговий проїзд транспортом не допускається.

Статтею 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установлено, що в обґрунтування своїх позовних вимог позивачем наданий квиток типу ПА-1 за проїзд в автобусі вартістю 20 грн серії ЛЛЛЗ №103596.

Встановлено, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вказаний квиток був придбаний позивачем саме 03 серпня 2020 року у водія перевізника ПП «Еліт Транс» на міжміському автобусному маршруті «Черкаси Шевченко» і при обставинах, зазначених у позові, суду не надано.

Відповідно, позивачем не надано суду і доказів на підтвердження наявності вини відповідача у завданні їй майнової та моральної шкоди, її розміру, причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) та завданою шкодою.

На підставі належним чином оцінених доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції, враховуючи те, що не встановлено протиправних дій ПП «Еліт-Транс» щодо порушення 03 серпня 2020 року права позивача, гарантованого їй статтею 381 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» та Законом України «Про автомобільний транспорт», а також заподіяння відповідачем позивачу майнової та моральної шкоди, прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду за поданих доводів апеляційної скарги немає, тому вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: