Справа № 545/253/21
Провадження № 2/545/465/21
"24" червня 2021 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Стрюк Л.І.,
з участю секретаря Розсохи Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надавали. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи.
Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі не надала.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. від 06.11.2020 року відкрито виконавче провадження на підставі вищезазначеного виконавчого напису (а.с.176-177). Постановами приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. від 17.12.2020 року звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Новосанжарській філії Акціонерного товариства «Полтаваобленерго», у Акціонерному товаристві «Полтаваобленерго» (а.с.181-184).
Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п. п. 282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08.04.2021 року задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса належним чином засвідчені копії спірного виконавчого напису та копії всіх матеріалів нотаріальної справи по його вчиненню. Проте, приватним нотаріусом не було надано суду зазначені документи, що унеможливлює встановити факт виконання нотаріусом виконавчого напису на підставі документів, що встановлюють безспірність заборгованості.
Згідно із відомостями, що зазначені у виконавчому написі, ОСОБА_1 має заборгованість по кредитному договору, що складається з: 6900 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 4577,12 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; 6899,99 грн. - заборгованість за пенею. Проте позивач у позовній заяві не погоджується із зазначеною сумою заборгованості посилаюсь на те, що нараховані суми процентів та неустойки не були погоджені у письмовій формі і взагалі не були доведені до його відома стягувачем, тому вважає суму заборгованості безпідставним та необґрунтованим.
Доказів того, що ОСОБА_1 отримував будь-яких вимоги про усунення порушень за кредитним договором, суду не надано.
Вищевикладене свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
Згідно п. 5.1 та п. 5.2 п. 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів.
Як вбачається з матеріалів справи приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. було вчинено оскаржуваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений та не забезпечений іпотекою, тобто з фактичним порушенням переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.
Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків їїпогашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Згідно вищевказаних вимог Закону виконавчий напис нотаріуса вчиняється на оригіналах документів (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлюють заборгованість, але оспорюваний виконавчий напис вчинено на окрему бланку нотаріальних дій.
Проте будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Вердикт-Капітал», суду не надано.
В правовій позиції Верховного суду України викладеної в постанові від 5 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У частині позову до нотаріуса суд приходить до таких висновків.
Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчий напис від імені держави та не має спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Нотаріус не є стороною правовідносин між позивачем і ТОВ «Вердикт капітал», з яким у ОСОБА_1 виник спір на підставі договору кредитної лінії.
У роз`ясненнях пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в постанові від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів і визначення підсудності цивільних справ» у 16 пункті зазначається «Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа.
За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства
Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» затверджених постановою ВССУ від 7 лютого 2014 року за № 2 в шостому пункті зазначається: «справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса), мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.
Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору па стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.
Пред 'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Відповідно до правового висновку викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» в одинадцятому пункті зазначається: «11. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для залишення позову без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинен нести інший відповідач і позивач не погоджується на заміну первісного відповідача, суд залучає належного відповідача як співвідповідача з власної ініціативи і лише після цього відмовляє в позові до неналежного відповідача та при наявності підстав задовольняє позов до належного відповідача.»
Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, нотаріус у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є неналежним відповідачем, а тому в цій частині позову слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 908 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 263, 265, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 грн.
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду або через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст заочного рішення суду виготовлено 05.07.2021 року.

Суддя: Л. І. Стрюк