Справа № 466/94/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2021року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

справа №466/94/20; 2/466/308/21

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», іноземне підприємство «1+1 Продакшн» про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації, -

встановив:

02.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», іноземне підприємство «1+1 Продакшн» про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

У своєму позові позивач просив суд постановити рішення, яким:

визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію інформацію, поширену ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 під час трансляції двадцять другого випуску тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші», виробленого на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанії «Студія 1+1» управлінням журналістських розслідувань Іноземного підприємства «1+1 Продакшн» про ОСОБА_1 , а саме: "Пише багато, виконує мало обіцянок, ледь не найменше за всіх", - підрахували аналітики.";

- "І, схоже, одразу почав капіталізувати мандат.";

- "...він захищає від санкціонованого обшуку офіс земельного магната Івана Гути... козиряючи "корочкою", проривається в кабінет наймачів, де вже повісили папірець із надписом ніби "його приймальні" і виносить звідти пакет з документами, які, напевно, шукали податківці аби довести аферу.";

- "Неофіційно - значно цікавіше. Як пише Тернопольська преса, нардеп ОСОБА_3 міг придбати цілий ринок і ресторан, має маєток під Києвом і квартиру у столиці.";

- "А якщо б продав свої запити: 500 депутатських листів помножити на 3 або 5 тисяч доларів, про які говорять експерти, виходить від 1,5 до 2,5 мільйонів чисто теоретичного корупційного заробітку... Запити, наче з конвеєра, ідуть за підписом ОСОБА_3 і стосовно медичних тендерів, і по закупівлям зброї, по бурштину, по газу, по нафті, по залізниці";

- - "...який стосунок до проблем людей на його Тернопільщині має, на приклад, запит до Кабміну на захист фірми із Запоріжжя, на якій податківці виявили махінації, або запит до Генеральної прокуратури України із вимогою перевірити діяльність мера далекого від Тернополя міста Мелітополя?... В це важко повірити, але "бідний" патріот захищав навіть завод "Карпатнафтохім", на якому провертали надприбуткові оборудки олігархи часів Януковича, Курченко та кум ОСОБА_4 ...Взагалі ж "хрестовим походом" нардепа можна вважати його війну проти фонду державного майна і його очільника ОСОБА_5 . ОСОБА_3 разом із активістами організації "Невідомі патріоти" проводив мітинги проти ОСОБА_5 . Одночасно писав запити з цього приводу, а потім водив в Раду тих самих активістів, уже побитих. І усе це аби не допустити приватизації, зокрема, державного підприємства"Украерорух". І щоб зберегти нинішній стан речей на держпідприємствах, як відомо: найбільших розплідниках корупції у країні.";

зобов`язати ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанії «Студія 1+1» та Іноземне підприємство «1+1 Продакшн» , спростувати інформацію, поширену 08.06.2019 під час трансляції двадцять другого випуску тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші», виробленого на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанії «Студія 1+1» управлінням журналістських розслідувань Іноземного підприємства «1+1 Продакцін» про ОСОБА_1 , не пізніше 15 календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що у прямому ефірі телеканалу «1+1» (ТОВ «ТРК «СТУДІЯ 1+1») 08 червня 2019 року здійснено трансляцію двадцять другого випуску тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші» (телепередача «ГРОШІ»), виробленого на замовлення телеканалу «1+1» (ТОВ ТРК Студія «1+1») управлінням журналістських розслідувань Іноземного підприємства «1+1 Продакшн», який містив сюжет (35:06-40:04 час відеозапису) кореспондентки ОСОБА_2 «ТРК «СУДІЯ 1+1» із недостовірною інформацією щодо позивача ОСОБА_1 .

За змістом сюжету телепередачі «ГРОШІ», який стосується позивача поширено інформацію, яку ОСОБА_1 вважає недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію. Також позивач вказує про те, що поширена журналісткою ОСОБА_2 інформація є негативною, оскільки у ній фактично стверджується про вчинення позивачем кримінальних правопорушень, які, зазвичай, кваліфікуються за ч. 1,2 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Недостовірною та негативною позивач вважає інформацію, висловлену відповідачем ОСОБА_2 під час трансляції телепередачі «Гроші» у ефірі телеканалу «1+1», яка мала вигляд недостовірних даних, серед яких зокрема (цитати):

"Пише багато, виконує мало обіцянок, ледь не найменше за всіх", - підрахували аналітики.";

- "І, схоже, одразу почав капіталізувати мандат.";

- "...він захищає від санкціонованого обшуку офіс земельного магната Івана Гути... козиряючи "корочкою", проривається в кабінет наймачів, де вже повісили папірець із надписом ніби "його приймальні" і виносить звідти пакет з документами, які, напевно, шукали податківці аби довести аферу.";

- "Неофіційно - значно цікавіше. Як пише Тернопольська преса, нардеп ОСОБА_3 міг придбати цілий ринок і ресторан, має маєток під Києвом і квартиру у столиці.";

- "А якщо б продав свої запити: 500 депутатських листів помножити на 3 або 5 тисяч доларів, про які говорять експерти, виходить від 1,5 до 2,5 мільйонів чисто теоретичного корупційного заробітку... Запити, наче з конвеєра, ідуть за підписом ОСОБА_3 і стосовно медичних тендерів, і по закупівлям зброї, по бурштину, по газу, по нафті, по залізниці";

- "...який стосунок до проблем людей на його Тернопільщині має, на приклад, запит до Кабміну на захист фірми із Запоріжжя, на якій податківці виявили махінації, або запит до Генеральної прокуратури України із вимогою перевірити діяльність мера далекого від Тернополя міста Мелітополя?... В це важко повірити, але "бідний" патріот захищав навіть завод "Карпатнафтохім", на якому провертали надприбуткові оборудки олігархи часів Януковича, Курченко та кум ОСОБА_4 ...Взагалі ж "хрестовим походом" нардепа можна вважати його війну проти фонду державного майна і його очільника ОСОБА_5 . ОСОБА_3 разом із активістами організації "Невідомі патріоти" проводив мітинги проти ОСОБА_5 . Одночасно писав запити з цього приводу, а потім водив в Раду тих самих активістів, уже побитих. І усе це аби не допустити приватизації, зокрема, державного підприємства "Украерорух". І щоб зберегти нинішній стан речей на держпідприємствах, як відомо: найбільших розплідниках корупції у країні."

Позивач стверджував, що поширення недостовірної інформації відбулося шляхом трансляції телепередачі «Гроші» на телеканалі 1+1 08.06.2019 (35:06-40:04 час відеозапису), а також публікації на веб-ресурсі: ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також публікації від 08.06.219 на веб-ресурсі www.youtube.com за посиланням - https://www.youtube.com/watch?v=GhEBvbW_IuY&vl=ru (35:06-40:04 час відеозапису).

Позивач у позові зазначив, що поширена відповідачами інформація у формі тверджень не містить жодних оціночних суджень у розумінні статті 30 Закону України «Про інформацію».

Позивач вважає, що поширена інформація містить відомості, які відповідають дійсності, не підтверджуються реальними обставинами, а межі допустимої критики відносно публічної особи є перевищеними.

Позивач стверджує, що відносно нього відсутні кримінальні провадження щодо вчинення корупційних діянь чи податкових злочинів, ведення діяльності не здійснюється під впливом третіх осіб, а поширена інформація не належить до оціночних суджень і не є достовірною, оскільки така інформація не ґрунтується на висновках, отриманих на основі належним чином досліджених журналістом об`єктивних даних. Зазначає, що поширена інформація містить ознаки не лише недостовірної, а й такої, яка порушує презумпцію невинуватості особи, оскільки внаслідок поширення інформації відбулося необґрунтоване його(позивача) звинувачення у вчиненні та причетності до злочинів, передбачених Кримінальним кодексом України, а також формування негативної громадської думки щодо нього.

У відповіді на відзив позивач вдруге зазначив, що поширення відбулося під час трансляції телепередачі «Гроші» на телеканалі 1+1 08.06.2019, а також шляхом публікації на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також шляхом публікації на веб-ресурсі www.youtube.com за посиланням - ІНФОРМАЦІЯ_4

На підтвердження своїх аргументів та доводів позивачем надано докази, серед яких довідка з сайту МВС про не притягнення до кримінальної відповідальності.

Серед доказів належності сайту https://lplusl.ua/ позивачем надано витяг з сайту «Політика конфіденційності» та «Правила користування сайтом», де чітко зазначено, що управління сайтом https://lplusl.ua/ здійснюється ТОВ «ТЕЛЕРАДІОКОМПАНІЯ «СТУДІЯ 1+1»», , юридичною особою, яка зареєстрована і діє відповідно до вимог законодавства України.

На доказ належності відповідачу сторінки за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 яка знаходиться на сайті ІНФОРМАЦІЯ_5 надано витяг з сайту www.youtube.com під назвою: - YouTube Довідка, яка містить порядок призначення значка підтвердження каналу власнику каналу на сайті www.youtube.com .

Позивач надав суду разом із відзивом копії скрін-шотів із веб-ресурсів www.youtube.com та https://lplusl.ua, що підтверджують наявність авторських прав Відповідачів-2,3 на відеозапис телеперередачі «Гроші».

Представником позивача надано також скріншот з веб-ресурсу «YouTube» щодо наявності позначки, яка підтверджує належність сторінки (YouTube-каналу) на сайті ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також скріншот з веб-ресурсу «YouTube» на підтвердження належності сторінки (YouTube-каналу) на сайті ІНФОРМАЦІЯ_7 » Відпвоідачу-2 та виготовлення матеріалів для Відповідача-2 .

Представником позивача надано суду акти огляду веб-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_3 та акту огляду веб-ресурсу www.youtube.com , які містять фіксацію факту публікації на даних веб- ресурсах відеозапису телепередачі «Гроші», адже відповідно до наданих Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» закон забезпечує правом адвоката збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку- запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

При здійсненні фіксації відеозаписів телепередачі «Гроші» було виявлено титри телепередачі, якими чітко зазначено, що двадцять другий випуск тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші» належить виробництву управління журналістських розслідувань на замовлення телеканалу «1+1», а також наведено знак акторського права з позначенням «©» про належність даного контенту ТОВ ТРК «Студія «1+1» від 2019 року.

Таке позначення міститься на відеозаписах з обох веб- ресурсів щодо яких було складено відповідні акти. Разом з тим, програма журналістських розслідувань «Гроші» є спецпроектом телеканалу «1+1» (ТОВ «ТРК 1+1»), про що зазначено і на веб-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_3 і на веб-ресурсі www.youtube.com, де розміщується YouTube- канал Відповідача-2, а на сайті медіа холдингу media.lplusl.ua, якому належить ТОВ «ТРК 1+1» та ІП «1+1 ПРОДАКШН», і відповідачами опубліковано інформацію, що саме Відповідач -3 створює програми для каналів групи 1+1 Медіа, тобто і для Відповідача-2.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_6 від 30.01.2020 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду у підготовчому засіданні ( т.1 а.с.80).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20.05.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні (т.1 а.с.213).

В судове засідання позивач не з`явився, надавши повноваження для представлення інтересів адвокату Адвокатського об`єднання «ABЕР ЛЄКС» - Єнічу В.Є.

У судовому засіданні 24.12.2020 представник позивача представляв інтереси, згідно договору про надання правової допомоги, ордеру про надання правничої (правової) допомоги та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копії яких міститься у матеріалах справи, позовні вимоги підтримав повністю.

В судове засідання 09.06.2021 представник позивача адвокат Єніч Володимир Сергійович не з`явився, скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, про причини неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомлено про дату і час розгляду справи, відзиву та заперечень на позовну заяву ОСОБА_2 до суду не подано.

Представник відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», Іноземного підприємства «1+1 Продакшн», згідно довіреності, копія якої міститься у матеріалах справи (т.1 а.с.96-98), адвокат Заянчуковський Сергій Олегович в судовому засіданні 24.12.2020 позовні вимоги заперечив в повному обсязі, покликаючись на заперечення, які долучені до матеріалів справи, вважає позов безпідставним та просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 09.06.2021 представник відповідачів не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що вбачається з долученого до справи рекомендованого повідомлення (т.2 а.с.40).

У відзиві на позовну заяву представник відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», іноземне підприємство «1+1 Продакшн» зазначив, що факт поширення відповідачами оспорюваної інформації є недоведеним, посилався на відсутність доказів існування передачі, відсутність доказів поширення інформації в мережі Інтернет та запевнив, що гіпотетично поширена інформація не дає підстав для судового захисту: не порушує норм законодавства та є оціночними судженнями.

Представник відповідачів послався на відсутність звернення позивача протягом 14 днів з моменту поширення сюжету в ефірі із запитом щодо надання запису телепередачі «Гроші».

На підтвердження факту відсутності у розпорядженні відповідачів відеозаписів що транслювалися на телеканалі «1+1» 08.06.2019 надано відповідь на адвокатський запит від 22.10.2019. Проте, суд зважає на відсутність у матеріалах справи доказів направлення такої відповіді на запит, а також доказів отримання даного запиту представником позивача.

Представник відповідачів також зазначив, що відповідачі не є власниками сайту www.youmbe.com.

Представником відповідачів у відзиві наведено порівняльну таблицю за замістом якої, уся оспорювана недостовірна інформація є оціночним судженням та не підлягає спростуванню, а також, долучив до відзиву копії депутатських запитів позивача та статті з публіцистичних видань, а також фотографію офіційного сайту «Верховна рада України» з переліком депутатських запитів позивача та копію відповіді на адвокатський запит.

У судовому засіданні представник відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», іноземне підприємство «1+1 Продакшн» позицію підтримав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

При дослідженні матеріалів, наданих представником позивача, на оптичному диску, суд враховує, що титри телепередачі, якими чітко зазначено, що двадцять другий випуск тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші» належить виробництву управління журналістських розслідувань на замовлення телеканалу «1+1», а також наведено знак акторського права з позначенням «©» про належність даного контенту TOB ТРК «Студія «1+1» від 2019 року.

Таке позначення міститься на відеозаписах з обох веб-ресурсів щодо яких представником позивача складено відповідні акти.

Разом з тим, програма журналістських розслідувань «Гроші» є спецпроектом телеканалу «1+1» (ТОВ «ТРК 1+1»), про що зазначено і на веб-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_3 і на веб-ресурсі www.youtube.com, підтвердження чого надано представником позивача, на що суд також звертає свою увагу.

Судом після дослідження вказаної довідки встановлено, що сайт YouTube не підтверджує канали, які не належать певному автору чи бренду.

Відповідно до YouTube- довідки та відповідного значка або на YouTube-каналі Відповідача-2 на персональній сторінці ТОВ «ТРК Студія1+1» (за посиланням: https://www.youtube.com/user/lpluslchannel) розміщено спеціальну позначку, яка може бути присвоєна лише офіційному каналу автора, виконавця, компанії або відомої особи, а також допомагає відрізняти його від інших каналів зі схожими назвами на YouTube.

Отже, уся інформація, яка знаходиться на даному YouTube-каналі, є офіційною та не потребує додаткових підтверджень.

Судом встановлено, що на офіційній сторінці Відповідача-2 на веб-ресурсі: https://www.youtube.com/user/lpluslchannel (YouTube-каналі) розміщено посилання на сторінку спецпроект телеканалу 1+1 «Гроші».

При дослідженні відеозаписів телепередачі «Гроші», наданих позивачем, було виявлено титри телепередачі, якими чітко зазначено, що двадцять другий випуск тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші» належить виробництву управління журналістських розслідувань на замовлення телеканалу «1+1», а також наведено знак акторського права з позначенням «©» про належність даного контенту ТОВ ТРК «Студія «1+1» від 2019 року. Таке позначення міститься на відеозаписах з обох веб-ресурсів щодо яких було складено відповідні акти.

Судом зафіксовано та перевірено наявність на веб ресурсі www.youtube.com та на сайті https://lplusl.ua/ наявність відеозаписів двадцять що двадцять другий випуск тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші», що доводить поширення даного відео на належних Відповідачам-1,2 веб-сторінках необмеженому колу осіб.

Доводи представника відповідача щодо ненадання копій оптичних дисків разом з примірником відповіді на відзив не беруться судом до уваги, адже у представника відповідачів була можливість ознайомитися з матеріалами справи, гарантована процесуальним законом.

Разом з тим, суд звернув увагу на той факт, що на сайті медіа холдингу media.lplusl.ua, якому належить ТОВ «ТРК 1+1» та ІП «1+1 ПРОДАКШН», відповідачами опубліковано інформацію, що саме ІП «1+1 ПРОДАКШН» створює програми для каналів групи 1+1 Медіа, тобто і для ТОВ «ТРК 1+1», докази чого надано представником позивача.

На доказ належності аргументів, представник позивача у відзиві зазначив, що доказ належності інформаційного каналу на веб-ресурсі «YouTube» позивачем надано суду.

Відтак, таким доказом - є довідка з веб-ресурсу «YouTube», яка роз`яснює особливості перевірки та підтвердження належності YouTube-каналу відповідному користувачу. Позивачем надано суду копію довідки, що чітко роз`яснює особливості встановлення особи- власника такого інформаційного каналу. Ресурс «YouTube» не підтверджує канали, які не належать певному автору чи бренду.

Таким чином, стверджувати, що YouTube-каналу на якому було розміщено відеозапис передачі «Гроші» не належить відповідачам може свідчити про введення в оману суду. Відповідно до довідки, наданої позивачем, що стосується YouTube-каналу та відповідної позначки О або О на YouTube-каналі відповідачів на персональній сторінці ТОВ «ТРК Студія1+1» (за посиланням: https://www.youtube.com/user/lpluslchannel) розміщено спеціальну позначку, яка може бути присвоєна лише офіційному каналу автора, виконавця, компанії або відомої особи, а також допомагає відрізняти його від інших каналів зі схожими назвами на YouTube.

Отже, уся інформація, яка знаходиться на даному каналі є офіційною, та не потребує додаткових підтверджень, опублікована Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1». Крім того, позивач наголосив на тому, що на офіційній сторінці Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» на веб- ресурсі: https://www.youtube.com/user/lpluslchannel (YouTube-каналі) розміщено посилання на сторінку спецпроект телеканалу 1+1 «Гроші» та додав відповідні докази у вигляді скріншотів сторінки на веб-ресурсі, що доводить публікацію двадцять другого випуску тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші».

Крім того, відповідачами поширено інформацію, що позивач володіє майном, що значно перевищує обсяг задекларованого майна.

Представником позивача на спростування даної інформації надано докази на підтвердження обсягу майна, яке перебуває у власності позивача, відповідно до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, з яких вбачається обсяг задекларованого позивачем майна.

Доказів наявності у позивача незадекларованого майна не представлено суду відповідачами.

Таким чином, твердження щодо наявності у позивача іншого майна, крім того, яке зазначено у декларації, не відповідає реальним обставинам та є недостовірною інформацією.

Позивач вказав, що відповідачами не надано відповіді на адвокатський запит, а доказів направлення відповіді на адвокатський представником відповідачів у додатках до відзиву не надано, з огляду на що, суд робить висновок, що відповідачами проігноровано адвокатський запит представника позивача.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про телебачення та радіомовлення», кожна телерадіоорганізація-ліцензіат зобов`язана вести журнал обліку передач, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій). У журналі обліку передач фіксуються: дата випуску, час початку і закінчення передачі, назва і тема передачі, прізвище авторів і ведучих передачі, мова передачі. Журнал обліку передач зберігається телерадіоорганізацією протягом року з дня останнього запису в ньому.

Без належної відповіді залишився і запит представника позивача, яким останній запитував інформацію, копію або витяг з журналу обліку передач, які телерадіоорганізація ТОВ «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» () транслювала чи ретранслювала або забезпечувала їх трансляцію чи ретрансляцію у повній та незмінній формі третьою особою (оператором телекомунікацій) протягом доби за 08 червня 2019 року.

Представником позивача надано суду акти огляду веб-ресурсу ІНФОРМАЦІЯ_3 та акту огляду веб-ресурсу www.youtube.com зафіксовано факт публікації на даних веб-ресурсах відеозапису телепередачі «Гроші».

При дослідженні матеріалів, наданих представником позивача, на оптичному диску, суд враховує, що титри телепередачі, якими чітко зазначено, що двадцять другий випуск тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші» належить виробництву управління журналістських розслідувань на замовлення телеканалу «1+1», а також наведено знак акторського права з позначенням «©» про належність даного контенту ТОВ ТРК «Студія «1+1» від 2019 року. Таке позначення міститься на відеозаписах з обох веб-ресурсів щодо яких представником позивача складено відповідні акти. Разом з тим, програма журналістських розслідувань «Гроші» є спецпроектом телеканалу «1+1» (ТОВ «ТРК 1+1»), про що зазначено і на веб-ресурсі ІНФОРМАЦІЯ_3 і на веб-ресурсі www.youtube.com, підтвердження чому надано представником позивача, на що суд також звертає свою увагу.

Доводи представника відповідача щодо ненадання копій оптичних дисків разом з примірником відповіді на відзив не беруться судом до уваги, адже у представника відповідачів була можливість ознайомитися з матеріалами справи, гарантована процесуальним законом.

Разом з тим, суд звернув увагу на той факт, що на сайті медіа холдингу media.lplusl.ua, якому належить ТОВ «ТРК 1+1» та ІП «1+1 ПРОДАКШН», відповідачами опубліковано інформацію, що саме ІП «1+1 ПРОДАКШН» створює програми для каналів групи 1+1 Медіа, тобто і для ТОВ «ТРК 1+1», докази чого надано представником позивача.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволенню у повному обсязі.

Стаття 3 та стаття 28 Конституції України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб і на свій вибір.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Згідно зі ст. 69 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань обмежується обов`язком не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається зі змісту частини 1 ст. 201 ЦК України, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а частиною 2 згаданої норми закону встановлено, що відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на (зокрема) повагу до гідності та честі.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 297 ЦК України зазначає, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 „ Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування ії у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Отже, з наведеного вбачається, що при розгляді справ про захист гідності та честі, ділової репутації фізичної особи, суду необхідно встановити наявність чи відсутність наступних юридично важливих обставин: поширення інформації, наявність особи стосовно якої поширена інформація, недостовірність поширеної інформації, порушення особистих немайнових прав особи.

Так, факт поширення інформації підтверджується доказами, наданими позивачем разом з позовом та відзивом та не спростовано відповідачами шляхом надання суду належних доказів. Поширення відбулося шляхом здійснення публікації на сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 та на YouTube-каналі ІНФОРМАЦІЯ_8 які належать Відповідачам ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується « ІНФОРМАЦІЯ_10 », « ІНФОРМАЦІЯ_11 » та YouTube Довідкою веб-ресурсу www.youtube.com .

Під час перегляду відеоматеріалів, наданих суду позивачем у якості додатків до актів огляду, встановлено, що у межах поширеного відео двадцять другого випуску тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші» на відео зображено позивача та Відповідача-1 (35:06-40:04 час відеозапису).

Відповідачем не надано суду належних, допустимих доказів достовірності поширеної інформації, у той час як позивач надав достатні належні та допустимі докази що спростовують інформацію, поширену та зазначену у відео двадцять другого випуску тринадцятого сезону телепередачі (спецпроекту) програми журналістських розслідувань «Гроші».

Таким чином, суд вбачає порушення особистих немайнових прав особи, відсутність характеру оціночного судження у діях Відповідача-1 та перевищення Відповідачами меж допустимої критики відносно позивача.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов`язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Обсяг спростування не може більше ніж удвічі перевищувати обсяг спростовуваного фрагменту опублікованого повідомлення або матеріалу. Забороняється вимагати, щоб спростування було меншим, ніж половина стандартної сторінки машинописного тексту. Спростування може бути підготовленим у формі відповіді, обсяг якої не перевищує спростовуваного матеріалу. Скорочення чи інші зміни в тексті спростування заявника без його згоди не допускаються.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 277 ЦК України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Частиною 4 ст. 277 ЦК України зазначено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Частинами 6 та 7 ст. 277 ЦК України вказано, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

За правилами, встановленими частиною третьою статті 277 ЦК, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Згідно з ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п.15 Постанови від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», визнано, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її в пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку тощо.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Також у ч. 1 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій ( наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», згідно з положеннями статті 277 ЦК (435- 15) і статті 10 ЦПК (1618-15) обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що інформація, поширена відповідачами стосується конкретної особи, а саме - ОСОБА_1 ,оскільки вказується прізвище, ім`я, по батькові, посада, місце роботи позивача, а також показано фрагменти інтерв`ю з ним.

В п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК ОСОБА_7 й ст. 10 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Як роз`яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 471 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно дост.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що ст.10 захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані. Журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть, провокаційних. При дотриманні умов § 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства».

У своїй практиці Європейський суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції.

Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 27 лютого 2009 року N 1 (п. 21) звернув увагу на те, що при поширенні недостовірної інформації стосовно публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості.

Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України).

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

З аналізу вказаної норми вбачається, що свобода слова, преси як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

При цьому також мають враховуватися положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Кабінету Міністрів України, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

У вказаній резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому, зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи дійсно є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. При цьому засоби масової інформації не повинні переступати межу, встановлену з метою захисту репутації інших осіб, але повинна повідомляти інформацію та ідеї з питань, що становлять громадський інтерес. Не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, а й громадськість має право її отримувати (рішення Європейського суду з прав людини у справах: Лінгенс проти Австрії та Українська прес група проти України). Крім того, думки та погляди журналістів повинні ґрунтуватися на певних фактах об`єктивної дійсності. У рішенні від 24.02.1997 року у справі Де Хаес і Гійселс проти Бельгії зазначено, що перед написанням статей вони (журналісти) проробили велику підготовчу роботу та просили думки ряду експертів, що дозволило їм будувати свої статті на об`єктивних доказах. У той час як інформація, озвучена Відповідачем-1 та трансльована Відповідачем-2 не підтверджується жодними офіційними даними. Слід наголосити на тому, що інформація щодо Позивача не міститься у Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні правопорушення (ресурс - corrupt.informjust.ua).

Зміст поширеної інформації свідчить про те, що те, що це не є ані припущенням, ані думкою автора, з огляду на відсутність таких слів та словосполучень, які б свідчили про те, що автором виражається певне припущення чи його особиста думка. Не містить така інформація і критики чи оцінки дій Позивача, а також не використано жодного мовно-стилістичного засобу на кшталт гіпербол, алегорій, сатири.

Спеціальними законами встановлений обов`язок засобу масової інформації чи його журналіста, які є суб`єктами інформаційних відносин, дотримуватись принципу неприпустимості порушення прав осіб через реалізацію права на інформацію (ст. 5 ЗУ «Про інформацію», ч. 1 ст. 26 Закону «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» ч. 2 статті 2 Закону «Про телебачення і радіомовлення»). Крім того, основними принципами інформаційних відносин є , зокрема і достовірність, і повнота інформації (ч. 1 ст. 2 Закон України «Про інформацію»).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищенаведене, оскільки відповідачі не виконали покладеного на них обов`язку доведення, що поширена інформація є достовірною, а відеозапис телепередачі не містить жодних посилань на джерела, які доводили би існування фактів твердження щодо яких висловлені у відео телепередачі «Гроші», яке поширено на сайті Відповідача-2,3 за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_12 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд дійшов висновку що поширена інформація не є достовірною.

Крім того, належних доказів достовірності поширюваної інформації або вираження інформації у якості оціночних суджень, не було надано суду.

Враховуючи той факт, що позивач надав докази недостовірності поширеної інформації, а поширена інформація не являється оціночним судженням, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині: визнання інформації, поширеної відповідачами недостовірною та негативною, такою що порушує честь гідність та ділову репутацію позивача, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

В п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини 2 статті 119 ЦПК).

З пояснень сторін та матеріалів справи суд з`ясував, що публікація в мережі інтернет належить Відповідачу-2, виготовлено інформацію (відео) на замовлення Відповідача-3, поширення відбулося Відповідачами-1,2 в мережі Інтернет на сайті https://lplusl.ua/ за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_13 та за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Твердження представника Відповідачів-2,3 щодо неналежності їм сайту www.youtube.com не оспорюється сторонами та не є предметом розгляду судом.

Судом з матеріалів справи встановлено і не оспорюється сторонами, що веб-ресурс ІНФОРМАЦІЯ_3 та YouTube-канал за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 належать Відповідачу-2, а матеріали розмішені на них та достовірність яких оскаржується виготовлені на замовлення Відповідача-3, поширені Відповідачами-1,2.

Спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 7 ст. 277 ЦК України здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Таким чином, позивач довів факт поширення недостовірної інформації саме відповідачами, а відповідачі не виконали покладеного на них обов`язку доведення, що вони не здійснювали поширення недостовірної інформації.

Представником відповідачів не надано жодних доказів достовірності інформації, яка була розповсюджена у в мережі інтернет щодо позивача.

В свою чергу, позивачем доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем.

Суду доведено, що внаслідок поширення цієї інформації було порушено особисті немайнові права позивача, оскільки в ній містяться відомості про події, які не відповідають дійсності чи перекручені.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зазначена інформація є недостовірною та зводиться до того, що позивачем було вчинено кримінально каране діяння, що полягало у прийнятті коштів за подання депутатських запитів, які зазвичай слід кваліфікувати за ч. 1,2 ст. 368 Кримінального кодексу України. Така інформація є недостовірною та негативною та порушує особисті немайнові права позивача.

Таким чином, відповідачами у опублікованому відеозаписі телепередачі «Гроші» порушено принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 11 Загальної декларації прав людини, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 17 КПК України, який передбачає невинуватість особи до тих пір, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому законодавством України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Крім того, ОСОБА_2 у відеозаписі телепередачі «Гроші» поширено недостовірну інформацію, яка безпосередньо стосується його честі та ділової репутації як державного службовця, оскільки формує його морально-етичний портрет в очах громадськості, чим, власне, і було нанесено шкоду немайновим правам позивача.

Суд визнає обґрунтованими вимоги позивача в частині зобов`язання відповідачів в межах місячного строку після набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію стосовно шляхом розміщення на тому ж Інтернет - порталі спростування, які підлягають задоволенню.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідачів підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача 1536,80грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. З, 28, 34 Конституції України, п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", ст. ст. 15, 16, 23, 277, 297, 299 ЦК України, ст. ст. 12, 76, 78, 81, 89, 141, 247,258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати недостовірною інформацію та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) наступну інформацію:

- "Пише багато, виконує мало обіцянок, ледь не найменше за всіх", - підрахували аналітики.";

- "І, схоже, одразу почав капіталізувати мандат.";

- "...він захищає від санкціонованого обшуку офіс земельного магната Івана Гути... козиряючи "корочкою", проривається в кабінет наймачів, де вже повісили папірець із надписом ніби "його приймальні" і виносить звідти пакет з документами, які, напевно, шукали податківці аби довести аферу.";

- "Неофіційно - значно цікавіше. Як пише Тернопольська преса, нардеп ОСОБА_3 міг придбати цілий ринок і ресторан, має маєток під Києвом і квартиру у столиці.";

- "А якщо б продав свої запити: 500 депутатських листів помножити на 3 або 5 тисяч доларів, про які говорять експерти, виходить від 1,5 до 2,5 мільйонів чисто теоретичного корупційного заробітку... Запити, наче з конвеєра, ідуть за підписом ОСОБА_3 і стосовно медичних тендерів, і по закупівлям зброї, по бурштину, по газу, по нафті, по залізниці";

- "...який стосунок до проблем людей на його Тернопільщині має, на приклад, запит до Кабміну на захист фірми із Запоріжжя, на якій податківці виявили махінації, або запит до Генеральної прокуратури України із вимогою перевірити діяльність мера далекого від Тернополя міста Мелітополя?... В це важко повірити, але "бідний" патріот захищав навіть завод "Карпатнафтохім", на якому провертали надприбуткові оборудки олігархи часів Януковича, Курченко та кум ОСОБА_4 ...Взагалі ж "хрестовим походом" нардепа можна вважати його війну проти фонду державного майна і його очільника ОСОБА_5 . ОСОБА_3 разом із активістами організації "Невідомі патріоти" проводив мітинги проти ОСОБА_5 . Одночасно писав запити з цього приводу, а потім водив в Раду тих самих активістів, уже побитих. І усе це аби не допустити приватизації, зокрема, державного підприємства"Украерорух". І щоб зберегти нинішній стан речей на держпідприємствах, як відомо: найбільших розплідниках корупції у країні."

Зобов`язати ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанії "Студія 1+1", Іноземне підприємство "1+1" Продакшн" в межах місячного строку після набрання рішенням суду законної сили під заголовком "Спростування" спростувати недостовірну інформацію:

- "Пише багато, виконує мало обіцянок, ледь не найменше за всіх", - підрахували аналітики.";

- "І, схоже, одразу почав капіталізувати мандат.";

- "...він захищає від санкціонованого обшуку офіс земельного магната Івана Гути... козиряючи "корочкою", проривається в кабінет наймачів, де вже повісили папірець із надписом ніби "його приймальні" і виносить звідти пакет з документами, які, напевно, шукали податківці аби довести аферу.";

- "Неофіційно - значно цікавіше. Як пише Тернопольська преса, нардеп ОСОБА_3 міг придбати цілий ринок і ресторан, має маєток під Києвом і квартиру у столиці.";

- "А якщо б продав свої запити: 500 депутатських листів помножити на 3 або 5 тисяч доларів, про які говорять експерти, виходить від 1,5 до 2,5 мільйонів чисто теоретичного корупційного заробітку... Запити, наче з конвеєра, ідуть за підписом ОСОБА_3 і стосовно медичних тендерів, і по закупівлям зброї, по бурштину, по газу, по нафті, по залізниці";

- "...який стосунок до проблем людей на його Тернопільщині має, на приклад, запит до Кабміну на захист фірми із Запоріжжя, на якій податківці виявили махінації, або запит до Генеральної прокуратури України із вимогою перевірити діяльність мера далекого від Тернополя міста Мелітополя?... В це важко повірити, але "бідний" патріот захищав навіть завод "Карпатнафтохім", на якому провертали надприбуткові оборудки олігархи часів Януковича, Курченко та кум ОСОБА_4 ...Взагалі ж "хрестовим походом" нардепа можна вважати його війну проти фонду державного майна і його очільника ОСОБА_5 . ОСОБА_3 разом із активістами організації "Невідомі патріоти" проводив мітинги проти ОСОБА_5 . Одночасно писав запити з цього приводу, а потім водив в Раду тих самих активістів, уже побитих. І усе це аби не допустити приватизації, зокрема, державного підприємства"Украерорух". І щоб зберегти нинішній стан речей на держпідприємствах, як відомо: найбільших розплідниках корупції у країні."

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1» (, м. Київ, вул. Кирилівська,23), іноземного підприємства «1+1 Продакшн» (, м. Київ, вул. Кирилівська,23) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1536,80грн. (одну тисячу п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят коп.), а саме, з кожного відповідача по 512,27 грн.(п"ятсот дванадцять грн.27 коп.).

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Студія 1+1», , 04080, м. Київ, вул. Кирилівська,23.

Відповідач 3: Іноземне підприємство «1+1 Продакшн», , 04080, м. Київ, вул. Кирилівська,23.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Львова.

Повний текст рішення виготовлено 18 червня 2021року.

Суддя В. В. Свірідова