Справа № 727/5278/21
Провадження № 4-с/727/26/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.

при секретарі Алієв А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Чернівецьке обласне управління, де заінтересованими особами виступають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Сарахман Павла Мироновича, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник АТ «Ощадбанк», від імені якого діє філія Чернівецьке обласне управління звернулись до суду зі скаргою, де заінтересованими особами виступають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Сарахман П.М.

Посилаються на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.03.2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь AT «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №698 від 23.05.2007 року в сумі 51550,30 євро, що за курсом НБУ становило 542022,79 грн. та судовий збір і витрати за ІТЗ розгляду справи в суді по 455 гривень з кожного.

На виконання зазначеного рішення видано виконавчі листи, які були пред`явлені до виконання.

Вказують, що виконавчий лист по справі №2-172 від 16.10.2012 року про стягнення заборгованості безпосередньо з ОСОБА_3 перебував на виконанні у Другому відділі ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Проте, не зважаючи на те, що даний виконавчий лист виконано не було, старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сарахман П.М. 25 травня 2021 року виніс Постанову про закінчення виконавчого провадження та повернуто до суду виконавчий документ на підставі п.3 ч.1 ст.39, ст..40 Закону України «Про виконавче провадження» (а саме, у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_3 ).

Посилаються на те, що постанову про закінчення виконавчого провадження AT «Ощадбанк» отримало 02.06.2021 року, що підтверджується копією конверта та відміткою про вхідну кореспонденцію AT «Ощадбанку».

AT «Ощадбанк» вважають дії старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м.Чернівці ПЗМУМЮ Сарахмана П.М. щодо закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого листа до суду незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують права стягувача АТ«Ощадбанк», а постанову від 25.05.2021 року такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з наступним.

Так, вказують, що відповідно до частини 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також зацікавлена особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Відповідна норма міститься також в Інструкції з організації примусового виконання, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року.

При цьому, посилаються на те, що ОСОБА_3 володіла часткою в іпотечному майні, а саме: чотирьохкімнатною квартирою АДРЕСА_1 в іпотеку AT «Ощадбанку» в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором). Таким чином, вказують на те, що в подальшому необхідним буде встановлення кола спадкоємців ОСОБА_3 . А факт закінчення виконавчого провадження унеможливлює подальше здійснення всього комплексу заходів, необхідних для врегулювання заборгованості перед AT «Ощадбанком», а саме можливістю заміни сторони виконавчого провадження для належного виконання вищевказаного рішення суду.

Крім цього, зазначають, що отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього.

В подальшому, після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, вважають, що виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

З огляду на наведене, вважають, що невиконання Другим відділом ДВС у м.Чернівці ПЗМУМЮ норм Закону України «Про виконавче провадження» позбавило їх, як стягувача, можливості звернутися із заявою про заміну сторони виконавчого провадження правонаступником. Адже таке звернення можливе лише до моменту закінчення виконавчого провадження.

На основі викладеного, просять суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сарахмана П.М. щодо закінчення виконавчого провадження та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2021 року щодо примусового виконання виконавчого листа №2-172 виданого 16.10.2012 року Шевченківським районним судом м.Чернівці про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 .

Представник заявника АТ «Ощадбанк», від імені якого діє філія Чернівецьке обласне управління, в судове засідання не з`явився, однак від них до суду надійшла письмова заява про розгляд скарги у відсутність їх представника, вимоги скарги підтримують у повному об`ємі.

Старший державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Сарахман П.М. в судове засідання не з`явився, надавши суду письмовий відзив на скаргу, згідно якого просить суд відмовити в задоволенні скарги. Посилається на те, що заявник повинен самостійно звернути стягнення на спадкове майно. Крім цього, звертає увагу суду на норму п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», яка за умови припинення юридичної особи передбачає закінчення виконавчого провадження, обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні, не допускає правонаступництва за умови смерті, оголошення померлим або безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути скаргу у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права Договірних держав.

У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно заочного рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 28.03.2012 року судом було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь AT «Ощадбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №698 від 23.05.2007 року в сумі 51550,30 євро, що за курсом НБУ становило 542022,79 грн. та судовий збір і витрати за ІТЗ розгляду справи в суді по 455 гривень з кожного (а.с.12-13).

На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчі листи.

25.05.2021 року старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Сарахман П.М. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з тих підстав, що згідно повідомлення Головного управління ПФУ в Чернівецькій області боржник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 актовий запис №1513 від 18.05.2021 року (залишок боргу згідно АСВП 521556,05 грн.) (а.с.9 зворот).

Водночас, за правилами частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обов`язки і права виконавців визначені ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».Так, державний виконавець: здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (зі змінами) виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, у тому числі, у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

У свою чергу частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У силу пунктів 12, 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5 (зі змінами) у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Як уже зазначалося, згідно з пунктом 3 частини першої та другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до пункту 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України від 01 липня 2010 року №2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року (справа №916/617/17).

При цьому, задовольняючи вимоги скарги, суд враховує і те, що згідно з частиною першою статті 608 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкування - є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

В даному випадку правовідносини, що виникли між заявником та боржником у виконавчому провадженні, допускають правонаступництво.

Викладене узгоджується з позицією Верховного Суду у справі №591/7886/19, постанова від 27.07.2020 року.

Разом з тим, як встановлено судом, старшим державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Сарахман П.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з тих підстав, що згідно повідомлення Головного управління ПФУ в Чернівецькій області боржник ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, як вбачається із змісту постанови, на виконанні у державного виконавця знаходився виконавчий лист №2-172, виданий 16.10.2012 року Шевченківським районним судом м.Чернівці про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, спірні правовідносини допускають правонаступництво, оскільки не є нерозривно пов`язанимм з його особою.

Державним виконавцем не вчинено дій щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну померлого боржника як сторони виконавчого провадження її спадкоємцями. Не вчинено дій щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, а передчасно винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

При цьому, спрямований до суду відзив державного виконавця не спростовує обставин, встановлених судом, оскільки стосується правонаступництва у разі припинення юридичної особи.

Вказані обставини у своїй сукупності, на думку суду, свідчать про порушення прав стягувача під час здійснення виконавчого провадження, що в свою чергу свідчить про неправомірність дій державного виконавця, а тому його дії слід визнати незаконними, а постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження слід скасувати.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

На основі всебічно з`ясованих обставин, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що скарга є обгрунтованою та підлягає до задоволення в повному об`ємі.

На підставі викладеного та керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.4, 18, 28, 74 Закону України «Про виконавче провадження»; ст.ст.4, 12, 13, 76, 81, 447, 449, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Вимоги скарги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Чернівецьке обласне управління, де заінтересованими особами виступають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на дії старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Сарахман Павла Мироновича задовольнити.

Визнати незаконними дії старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сарахмана П.М. щодо закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-172 виданого 16.10.2012 року Шевченківським районним судом м.Чернівці про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління AT «Ощадбанк».

Скасувати постанову старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м.Чернівці Південно-Західного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сарахмана П.М. про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2021 року щодо примусового виконання виконавчого листа №2-172 виданого 16.10.2012 року Шевченківським районним судом м.Чернівці про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Чернівецького обласного управління AT «Ощадбанк».

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: