Справа № 2-4206/10
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (боржник ОСОБА_1 )

ВСТАНОВИВ:

Заявник подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, в якій зазначає, що 02.06.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у справі № 2п-4206/10 про стягшнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитом в розмірі 2408251,70 грн. та 1820,00 грн. судових витрат. 02.08.2010 року Ужгородським міськрайонним судом видано виконавчі листи відносно боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 10.06.2011 року замінено стягувача АТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Виконавчі листи відносно боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Лукечі О.В. Відносно боржника ОСОБА_1 (в тому числі і усними) про хід виконавчого провадження. 03.07.2020 року на черговий запит від 10.06.2020 року отримано відповідь Ужгородського МВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що 20.12.2013 року державним виконавцем у відповідності до п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, яку з виконавчим документом скеровано на адресу заявника. 05.08.2020 оку складено акт № 1, яким встановлено, що проведенною перевіркою матеріалів кредитної справи по позичальнику ОСОБА_2 встановлено відсутність виконавчого листа № 2п-4206/10 від 02.08.2010 року виданого Ужгородським міськрайонним судом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитом в розмірі 2408251,70 грн. та 1820,00 грн. судових витрат, а отже виконавчий документ разом з постановою про його повернення на адресу стягувача не надходив та на сьогоднішній день вважається втраченим.Рішення суду у справі № 2п-4206/10 не виконано. А тому просить поновити ТОВ «ОТП Факторинг Україна» пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа відносно ОСОБА_1 та видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі № 2п-4206/10 відносно боржника ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, щот заявлені вимоги підтримує повністю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України, неявка сторін які беруть участь у справі не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення у справі № 2п-4206/10 за позовом публічного акціонерного товриства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованосьі за крелитним договором згідно з яким позов задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 2408251,70 грн., судовий збір в розмірі 1700 ,00 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На виконання вказаного рішення судом видано виконавчі листи, про що свідчить відмітка в матеріалах справи.

Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Підставою для поновлення строку пред"явлення до виконання виконавчого докумета є наявність поважних причин такого пропуску, встановлення яких віднесено на розсуд суду, який у кожному конкретному випадку має в залежності від обставин справи встановити їх наявність та та об"єктивну вагу для сторін та для справи. Зокрема, поважною причиною пропуску строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання є тривала хвороба стягувача, що перешкоджала вчиненню подібних дій, тривале відрядження тощо. Як поважні причини не слід розглядати перебування стягувача в омані, якщо у введенні в цей стан не винен боржник, щодо способу та порядку виконання судового рішення, або відсутність коштів у боржника для виконання зобов"язання тощо.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з відповідною заявою, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущенного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданного судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з аналізу зазначених норм права, суд при вирішенні відповідно до ст. 433 ЦПК України питання про поновлення строку для пред"явлення до виконання документа, виданого на підставі судового рішення, повинен з"ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред"явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, у ч.6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може грунтуватися на припущеннях.

Як встановлено згідно листа Ужгородського МВ ДВС від 03.07.2020 року № 71279, у 20.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у відповідності до п.4 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачалося, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, аванусування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Таким чином, виконавчий документ повернуто з причин, які залежали від волі стягувача.

При цьому, суд констатує, що протягом шести років стягувач, незважаючи на те, що виконання за виконавчим листом у справі № 2п-4206/10 не проводилося, не цікавився станом виконавчого провадження.

Таким чином, заявником не доведено поважності причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак, відсутні правові підстави для задоволення заяви щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Встановлення відповідних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників виконавчого провадження та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» певних процесуальних дій. Інститут строків як в цивільному судочинстві, так і у виконавчому провадженні сприяє досягненню юридичної визначеності у даних правовідносинах, а також стимулює їх учасників добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся за виконанням судового рішення, відносини стають стабільними.

Обмеження строком можливості пред"явлення виконавчого документа до виконання застосовується з метою дотримання принципу юридичної визначеності, що є однією зі складових верховенства права.

При цьому суд вважає, що поновлення строку для пред"явлення виконавчого документа до примусового виконання за відсутності поважних причин, після спливу більше дев`яти років з моменту набрання рішенням законної сили, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.

Що стосується питання видачі дубліката виконавчого листа, то такий, відповідно до положень. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, може бути виданий судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, у разі втрати виконавчого документа, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на те, що стягувач звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа після спливу строку встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання, при цьому доказів поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не надав, суд приходить до висновку що клопотання стягувача про видачу дубліката виконавчого листа по цивільній справі № 2п-4206/10 відносно боржника ОСОБА_1 до задоволення не підлягає.

А тому на підставі вищенаведеного, суд приходить до переконання, що заява до задоволення не підлягає

Керуючись ст. ст. 353-355, 433 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (боржник ОСОБА_1 ) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.А. Придачук