КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/2572/19 Головуючий у І інстанції Захарчук С.С.
Провадження №22-ц/824/5337/2021 Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева»на рішення Подільського районного суду м. Києва від 28 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говором Павло Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року позивачка пред`явила в суді названий позов посилаючись на те, що 28.12.2018 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком B.C. було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого пропонується стягнути з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» суму заборгованості у розмірі 188 592, 08 грн.

Однак, зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Так, ТОВ «Фінансова компанія «Женева» не надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивачки, про наявність боргу позивачці не було відомо та вона не повідомлялася про наявність боргу. Крім того, відповідачем було пропущено строк звернення із заявою про вчинення виконавчого напису.

Посилаючись на зазначені обставини, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 348 від 28.12.2018, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком B.C.

Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 28 вересня 2020 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» подало апеляційну скаргу.

В доводах апеляційної скарги цитує норми матеріального права, які регулюють порядок вчинення виконавчого напису нотаріусом, а також наводить судову практику з даного питання. При цьому апеляційна скарга не містить доводів щодо того, які обставини неправильно встановив суд, або які норми матеріального права не правильно застосував, які норми процесуального права порушив, що могло бути підставою для скасування судового рішення. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що заперечує проти її задоволення, оскільки дана апеляційна скарга не містить жодного належного та допустимого доказу того, що виконавчий напис нотаріуса було вчинено з дотриманням норм чинного законодавства, та не зазначено жодного чіткого порушення норм матеріального або процесуального права судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення. Відповідач дише перелічує норми чинного законодавства, при чому викладає їх в обрізаному (скороченому) вигляді, вигідному для відповідача, намагаючись тим самим створити враження того що при вчиненні виконавчого напису відповідачем було подано весь необхідний пакет документів, та не було пропущено строк на подання відповідної заяви про вчинення виконавчого напису.

Однак як видно з самої апеляційної скарги, так і з матеріалів справи, в яких зокрема міститься копія нотаріальної справи в межах якої було здійснено виконавчий напис. Відповідачем не було надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що з моменту виникнення у стягувача права на звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису до моменту фактичної подачі такої заяви пройшло менше трьох років. Натомість позивачкою було подано до суду докази того, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису, лише зазначив, що строк платежу за Договором настав. Однак приватний нотаріус не вказав коли саме настав строк платежу. Хоча як видно з виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 13.12.2007 року по 13.12.2018 року, що становить 11 років, що в свою чергу на 7 років довше ніж загальний строк позовної давності у 3 роки. Таким чином, приватний нотаріус не міг не знати про пропуск відповідачем строку позовної давності у три роки. А отже, відповідач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису стосовно позивачки з пропуском трирічного строку, а приватний нотаріус незаконно вчинив даний виконавчий напис, незважаючи на те, що відповідач звернувся до нього з пропуском трирічного строку на подання такої заяви.

Відповідач не навів в апеляційній скарзі жодного доводу на підтвердження своєчасності подання заяви про вчинення виконавчого напису, наче це не є одним з основних предметів доказування по даній справі, що в черговий раз підтверджує той факт, Що у відповідача немає жодного належного доказу на спростування доводів позивачки про пропуск відповідачем строку на звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, та є підставою для визнання оскаржуваного виконавчого напису таким що не підлягає виконанню.

Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2021 року справу призначено судді-доповідачу Голуб С.А.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце судового розгляду належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі скаржника, який був належним чином повідомленим про розгляд справи.

Представник позивачки адвокат Петруня А.В. заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вважає, що суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходить висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.12.2018 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком B.C. було вчинено виконавчий напис № 348 про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Женева» за кредитним договором № 0508/07/01 -А від 13.12.2007 за період з 13.12.2007 по 13.12.2018 у розмірі 188 592, 08 грн., яка складається з: 171 827, 02 грн. заборгованість за сумою кредиту, 15 065, 06 грн. нараховані відсотки та 1700 грн. витрат за вчинення виконавчого напису (а.с. 83).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилалася на те, що банком не надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача, про наявність боргу позивачу не було відомо та вона не повідомлялася про наявність боргу.

Крім того, відповідачем було пропущено строк звернення із заявою про вчинення виконавчого напису. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача ТОВ «Фінансова компанія «Женева», а саме, щодо безспірності вимог, суду не надано.

Суд дійшов висновку, що в порушення Закону України «Про нотаріат» нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та безспірності характеру правовідносин сторін, чим порушив зазначені норми чинного законодавства.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач подав приватному нотаріусу кредитний договір № 0508/07/01-А від 13.12.2007 року, додатковий договір № 1 від 28.03.2012 року до Кредитного договору від 13.12.2007 року, договір про внесення змін та доповнень № 2 від 19.07.2012 року до Кредитного договору від 13122007 року довідку про ненадходження платежів станом на 1312.2018 року та розрахунок заборгованості позичальника, договір про відступлення права вимоги № 1050-Ф від 14.03.2018 року вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Тобто всі документи, які передбачені Порядком, були надані.

Разом із тим, при вчиненні виконавчого напису, нотаріус мав перевірити відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» коли настало право вимоги стягувача до боржника. Із наданих стягувачем документів не вбачається, коли настало право вимоги, ці обставини нотаріус не встановив, отже вчинив виконавчий напис із зазначенням загальної фрази, що строк платежу настав.

Як вбачається із кредитного договору, він укладався строком до 13 грудня 2014 року. Тобто, навіть із цих документів вбачається, що строк подання заяви про вчинення виконавчого напису закінчився 14 рудня 2017 року. Однак заява булла подана лише 28.12.2018 року, тобто поза межами трирічного строку. Однак ця обставина залишилась поза увагою нотаріуса.

Як зазначено в п. 34. Постанови ВП ВС від 15 січня 2020 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс 19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, заборгованість позивачки перед АКБ «Форум» була відсутня станом на 02.07.2016 року.

Так рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.06.2014 року був задоволений позов АКБ «Форум» про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКБ «Форум» заборгованості за кредитним договором № 0508/07/01 -А від 13.12.2007 у розмірі 6854,25 доларів США, що еквівалентно 81497,03 грн. (а.с.24 т.1)

02.07.2016 року державний виконавець Києво-Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у Київській області виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/5099/14-ц виданого 21.07.2014 року Києво-Святошинським районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Форум заборгованості в сумі 81497,03 грн. у зв`язку із його виконанням. (а.с. 25 т.1)

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 квітня 2019 року було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Фінансова компанія «Женева» у видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строк для його пред`явлення по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В ухвалі судом було також встановлено, що рішення суду було виконано, (а.с. 130 т.1)

Таким чином, із матеріалів справи безспірно вбачається, що у позивачка була відсутня заборгованість перед ПАТ «Банк Форум» станом на липень 2016 року, отже банк не міг уступити право вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Женева» у березні 2018 року і останній не має права вимоги до ОСОБА_1 про її стягнення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову і визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлено з дотриманням норм процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 263, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 червня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: