Дата документу 07.07.2021 Справа № 337/1974/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/1974/21 Головуючий у 1 інстанції: Гнатик Г.Є.
Провадження № 22-ц/807/2543/21 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2021 року ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, 3% річних та інфляційних втрат, боржник: ОСОБА_1 .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що законодавством передбачена можливість постачання електричної енергії побутовому споживачу без фактичного підписання відповідного договору, суду першої інстанції було надано належні докази на підтвердження повноважень представника, просило скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2021 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 07 червня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви не надано копію заяви-приєднання споживача (боржника) до умов договору, будь-яких документів на підтвердження повноважень ОСОБА_2 , як директора ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», щодо видачі довіреностей на представлення інтересів підприємства в суді.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

За приписами ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, зокрема, п. 3 ч.1 ст. 161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені статтею 163 ЦПК України, а саме:

1. Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

2. У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

3. До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Стаття 165 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, якими є: 1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; 4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

До заяви ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», зокрема, надало: копія Вимоги від 19 серпня 2020 року №8922 з додатком - детальний стан розрахунків за спожиту електроенергію (а.с.11-12), довіреність № 2 від 01 січня 2021 року (а.с.9).

ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» є єдиним постачальником універсальних послуг з постачання електричної енергії на території Запорізької області згідно додатку 3 до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 жовтня 2018 року №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території».

Згідно з ч.1,4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам. Постачальник універсальних послуг не може відмовити побутовому та малому не побутовому споживачу, які знаходяться на території здійснення його діяльності в укладенні договору постачання електричної енергії. Постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті.

За приписами ч.2 ст. 72 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку.

Відповідно до п.8 Постанови НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписанням заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до пп.3.1.7. п.3.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається в письмовій формі.

Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщено на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» за посиланням: http:zpep.com.ua, про що було зазначено Заявником у заяві про видачу судового наказу, однак суд першої інстанції не звернув уваги на положення Закону України «Про ринок електричної енергії», постанови №312 від 14.03.2018 НКРЕКП, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та вказав, що до заяви про видачу судового наказу Товариством долучено лише копію типового договору постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та відсутній договір, який був би укладений між сторонами та підписаний боржником, оскільки саме наявність договору вказує на виникнення зокрема суб`єктивного права у заявника на пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості.

Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом, державними органами відповідно до закону.

Разом з тим, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Частиною 3 статті 714 ЦК України визначено, що законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до п. 15 ч.1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» одним із видів договорів, які укладаються з метою забезпечення функціонування ринку електричної енергії, є договори про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Відповідно до абз. 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Тобто, законодавством передбачено можливість постачання електричної енергії побутовому споживачу без фактичного підписання відповідного договору останнім про що і було зазначено в заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», про видачу судового наказу.

В ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ОСОБА_1 ..

З розрахунку основного боргу вбачається наявність фактичного споживання електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з лютого 2019 року по червень 2020 року, що свідчить про наявність фактичних договірних відносин, отже підстав для відмови у видачі судового наказу, виходячи з вимог п.3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, не вбачається.

Згідно з нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що відповідає правому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №216/5756/15-ц, і не може свідчити про відсутність порушеного права грошової вимоги за наявності доказів, які підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, що вказують на розмір заборгованості по фактично спожитих боржником послугах.

Колегія суддів також зазначає, що розглядаючи заяву про видачу судового наказу суд не вправі перевіряти обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті (оцінювати правильність та обґрунтованість розрахунків), оскільки в подальшому боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість, недоведеність вимог стягувача (п.5 ч.2 ст.170, ч.3 ст. 171 ЦПК України), що є підставою для скасування судового наказу.

Окрім того, згідно з п.2 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч.3 ст.58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Згідно з ч.1 ст.62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 62 ЦПК України визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

З матеріалів заяви про видачу судового наказу вбачається, що вона підписана ОСОБА_3 , як представником заявника ТОВ «Запоріжжяелектропостачання».

На підтвердження повноважень подавати та підписувати від імені ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» заяву про видачу судового наказу ОСОБА_3 долучена довіреність від 01 січня 2021 року, відповідно до якої його, як представника, уповноважено бути представником ТОВ «Запоріжжяелектропостачання», зокрема, в судах загальної юрисдикції з правом пред`являти від імені товариства заяви про видачу судового наказу (а.с.9).

Вказана довіреність була видана ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» в особі директора ОСОБА_2, яка діє на підставі статуту.

Довіреність є чинною строком до 31 грудня 2021 року.

Отже, представником заявника до заяви про видачу судового наказу були додані документи, які підтверджують його повноваження.

Таким чином, заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу із дотриманням вимог ст.ст.161, 163 ЦПК України.

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу суду не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 квітня 2021 року у цій справі скасувати та справу направити для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 07 липня 2021 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова