КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/4929/2021 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коптєлова Оксана Ростиславівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сапсан-СП», Товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий пасаж» про визнання недійсним договору іпотеки і договору про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки та зобов`язання приватного нотаріуса виключити з державного реєстру іпотек запису про державну реєстрацію договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки,

встановив:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває на розгляді справа за вищезазначеним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення позову без розгляду.

Зупинено провадження по справі до вступу в законну силу рішення Господарського суду м. Києва, ухваленого в рамках справи №910/15221/19 за позовом ОСОБА_5 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ТОВ «КВВФ «Сапсан», ТОВ «Корпорація Щастя» за участі третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про захист корпоративних прав.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що предметом даного спору є визнання недійсними правочинів, укладених між ТОВ «КВВФ «Сапсан» та ОСОБА_1 .

В іншій, господарській справі №910/15221/19 за позовом ОСОБА_5 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ТОВ «КВВФ «Сапсан», ТОВ «Корпораця Щастя» за участі третіх осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про захист корпоративних прав розглядається корпоративний спір між учасниками ТОВ «КВВФ «Сапсан».

Сама по собі взаємопов`язаність справ не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №910/15221/19, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи, зокрема для встановлення та оцінки певних конкретних обставин (фактів), що мають істотне значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не проаналізував предмет та підстави позову і не зазначив обставини, які б вказували на те, що розгляд судом вказаної справи виключає можливість на підставі наданих доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Просила, скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу та відмовляючи у задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення позову без розгляду на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем судові повістки не отримуються, а поштові повідомлення повертаються. На судове засідання, що було призначено на 28 січня 2021 року у суду не було відомостей щодо вручення чи не вручення судових повісток представникам ТОВ «КВВФ «Сапсан», тоді як суд має вжити всіх необхідних заходів щодо повідомлення сторони, використовуючи інші засоби зв`язку, в тому числі й електронну адресу.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Господарського суду м. Києва від 27 травня 2020 року, ухваленого за результатами розгляду справи №910/15221/19, було визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ «КВВФ «Сапсан» щодо проведення змін складу учасників товариства та припинення ТОВ «КВВФ «Сапсан» шляхом приєднання до ТОВ «Корпорація Щастя», а також визнано незаконними всі пов`язані з цим реєстраційні дії внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Тобто, на даний час між сторонами існує спір щодо проведення змін складу учасників товариства та припинення ТОВ «КВВФ «Сапсан» шляхом приєднання до ТОВ «Корпорація Щастя», тоді як у суду першої інстанції відсутні відомості щодо вступу в законну силу рішення Господарського суду м. Києва, що винесено в рамках справи №910/15221/19.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині зупинення провадження у справі виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2016 року ТОВ «КВВФ «Сапсан» звернулося до суду з вищезазначеним позовом.

Проте, майже через рік відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 вересня 2019 року відкрито провадження за його позовом до Київської міської ради про встановлення фактів проживання однією сім`єю та постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Зупиняючи провадження у справі через понад 4,5 роки після відкриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд даної справи є неможливим до вирішення іншої справи про захист корпоративних прав учасників товариства, проте не зазначив у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду та чому зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, N 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Суд першої інстанції у порушення вимог п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним договору іпотеки і договору про задоволення вимог іпотеко держателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки та зобов`язання приватного нотаріуса виключити з державного реєстру іпотек запису про державну реєстрацію договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді даної справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Суд не вказав конкретну обставину, яка буде встановлена у іншій справі та яка матиме значення для вирішення даної справи, у чому саме полягає взаємозв`язок предметів розгляду інших справ, а також у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи до розгляду іншої справи, та зупинив провадження у справі усупереч принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи.

Крім того, відповідно до правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах Верховного Суду України від 07.10.2015 №6-1367цс15, від 01.02.2017 №6 - 1957цс16 межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції в частині зупинення провадження підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року в частині відмови у задоволенні клопотання представника відповідачів про залишення позову без розгляду підлягає залишенню без змін, оскільки апеляційним судом не переглядалася, так як доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з ухвалою суду саме в частині зупинення провадження у справі.

За правилами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,379,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року в частині зупинення провадження скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В решті ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді Т.О. Писана

С.О. Журба