Справа № 454/2964/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/811/2062/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Крайник Н.П.

суддів Шеремети Н.О., Цяцяка Р.П.

при секретарі Симець В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на заочне рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 вересня 2016 року у справі за позовом представника Фермерського господарства «Бурка В.В.» - ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

25.07.2016 року ФГ «Бурка В.В.» звернулося до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення на користь позивача 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями судді Сокальського районного суду Львівської області, які полягають у постановленні суддею цього суду незаконної ухвали, що призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ухвалою судді Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Галицького районного суду м. Львова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Вважає дану ухвалу незаконною, оскільки така не грунтується на вимогах законності, верховенства права, винесена з порушенням Конституції України та законів України. Зазначає, що ухвала Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2015 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди скасована, питання про відкриття провадження у справі у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції; в іншій частині ухвала Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2015 року залишена без змін. Внаслідок порушення норм Конституції України йому було спричинено моральні страждання, які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних страждань у зв`язку з позбавленням права доступу до правосуддя, порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми.

Оскаржуваним заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19 вересня 2016 року у задоволенні позовних вимог ФГ «Бурка В.В.» відмовлено.

Рішення суду оскаржило ФГ «Бурка В.В.»

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зазначає, що рішення суду не ґрунтується на принципах законності, верховенстві права, ухвалене без дотримання положень Конституції України. Відмовляючи у задоволенні його позовних вимог за недоведеністю таких, судом не було враховано надані ним докази та не зазначено, які саме докази він зобов"язаний був надати на підтвердження понесених ним моральних страждань. Крім того, судом та не застосовано норми закону, які підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У судове засідання, призначене на 22 червня 2021 року, особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України, у редакції 2004 року, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 чинного ЦПК України.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Встановлено, що ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2015 року Фермерському господарству «Бурка В.В.» відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Галицького районного суду м. Львова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29.02.2016 року ухвалу Сокальського районного суду Львівської області від 18.12.2015 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовом фермерського господарства «Бурка В.В.» до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди скасовано, питання про відкриття провадження у справі в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині ухвалу залишено без змін.

Як вбачається зі змісту позовних вимог ФГ «Бурка В. В.», таке звернулося до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями судді Сокальського районного суду Львівської області, які полягають у постановленні суддею Сокальського районного суду Львівської області ухвали від 18.12.2015 року, якою відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Галицького районного суду м. Львова, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову ФГ «Бурка В.В.» до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що сам факт скасування судового рішення не свідчить про незаконність дій суду, який його постановив, а доказів того, що дії судді визнано незаконними позивач суду не надав.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Статтями 1, 12 ГПК України було передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Стаття 4 ГПК України передбачає право юридичної особи на звернення до господарського суду.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 ГК України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК України.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб`єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб`єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.

Враховуючи, що ФГ «Бурка В. В.» заявило вимогу до Держави України в особі Державної казначейської служби України лише про відшкодування моральної шкоди, завданої діями суб`єкта владних повноважень, така вимога не об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадає під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах, які ухвалені у справах зі схожими предметами та підставами позовів та відповідно до п. 4 ст. 263 ЦПК України повинні бути враховані при ухваленні судового рішення, а саме у справі №461/1930/16-ц (провадження 14-60цс18 від 15.03.2018 року) та №454/1668/17 (провадження 61-15046сво18 від 27.06.2018 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (ч. 2 ст. 377 ЦПК).

З наведених мотивів, оскаржуване рішення суду слід скасувати, провадження у справі - закрити.

Згідно ч.4 ст.377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі з підстав пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу про його право на подачу заяви про передачу справи до Господарського суду Львівської області, як суду першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 02 липня 2021 року.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ч. 5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п. 4 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 377, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» задоволити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 вересня 2016 року скасувати, провадження у справі закрити.

Роз`яснити позивачу про його право на звернення до апеляційного суду із заявою про передачу справи до Господарського суду Львівської області, як суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 02 липня 2021 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.