Справа№592/7120/21
Провадження №2/592/1681/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого - судді Котенко О.А., за участю секретаря судового засідання - Гуріної А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 20.08.2001 року його прийняли на посаду електрозварника ручного зварювання IV розряду до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». 12.09.2018 року він звільнився з роботи за власним бажання у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України). На день звільнення з роботи АТ «Сумське НВО» нарахувало йому заборгованість з заробітної плати у сумі 75659грн. 99коп., але виплатити її відмовилося. Тому він був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. 11.12.2018 року Ковпаківським районним судом було ухвалено Рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 , заборгованість по заробітній платі у розмірі 75659грн. 99коп. Рішення набрало законної сили і він звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Корольова М.А. і 07.06.2021 року він отримав 75659грн. 99коп. на карту Пумб банку. У відповідності до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку включно. Згідно до розрахункового корінця вихідна допомога порахована бухгалтерією відповідача в розмірі тримісячного середнього заробітку становить 25947грн. 84коп. Отже, для вірного визначення середньомісячного заробітку достатньо вказану суму розділити на три, а для визначення середньоденного - (відповідно до порядку визначеного Постанови Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати») слід середньомісячний заробіток помножити на два та суму, що отримаємо - розділити на кількість фактично відпрацьованих днів у двох останніх місяцях, що передували звільненню. Він звільнився у вересні 2018 року, а отже фактично відпрацьовані дні слід брати за серпень 2018 року (22 робочих днів) та липень 2018 року (22 робочих днів). 25947грн. 84коп./3 міс. = 8649грн. 28коп. - середньомісячний заробіток. 8649грн. 28коп.х2 міс. = 17298грн. 56коп./44 робочі дні = 393,15грн. на день. Затримка виплати заробітної плати до повного розрахунку склала 605 днів (з наступного робочого дня після звільнення (13.09.2018 року - 07.06.2021 року) по день фактичного розрахунку: вересень 2018 року - 6 робочих днів, жовтень 2018 року - 14 робочих днів, листопад 2018 року - 12 робочих днів, грудень 2018 року - 12 робочих днів, січень 2019 року - 12 робочих днів, лютий 2019 року - 12 робочих днів, березень 2019 року - 12 робочих днів, квітень 2019 року - 13 робочих днів, травень 2019 року - 12 робочих днів, червень 2019 року - 11 робочих днів, враховуючи триденний графік на підприємстві, липень 2019 р. - 23 робочих днів, серпень 2019 року - 21 робочих днів, вересень 2019 року - 21 робочих днів, жовтень 2019 року - 22 робочих днів, листопад 2019 року - 21 робочих днів, грудень 2019 року - 21 робочих днів, січень 2020 року - 21 робочих днів, лютий 2020 року - 20 робочих днів, березень 2020 року - 21 робочих днів, квітень 2020 року - 21 робочих днів, травень 2020 року - 19 робочих днів, червень 2020 року - 20 робочих днів, липень 2020 року - 23 робочих днів, серпень 2020 року - 20 робочих днів, вересень 2020 року - 22 робочих днів, жовтень 2020 року - 21 робочих днів, листопад 2020 року - 21 робочих днів, грудень 2020 року - 22 робочих днів, січень 2021 року - 19 робочих днів, лютий 2021 року - 20 робочих днів, березень 2021 року - 22 робочих днів, квітень 2021 року - 22 робочих днів, травень 2021 року - 21 робочих днів, червень 2021 року - 5 робочих днів, враховуючи п`ятиденний робочий день). Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (393грн. 15коп.х605днів) = 237855грн. 75коп. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на його користь середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 237855грн.75коп.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Представник позивача адвокат Супрун Д.В. надав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позов просить задовольнити та справу розглядати без його участі.

Представник Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» в судове засідання не з`явився, надали відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні який може бути стягнутий дорівнює 237855,75грн. (605 р.д.х393,15грн.), в той час, як заборгованість позивача, яка виплачена відповідачем в повному обсязі складала 75659,99грн. Як і зазначає сам позивач вся сума заборгованості 75659,99грн. вже виплачена відповідачем. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що проситься позивачем в даній справі, перевищує в 27 раз розмір середньомісячної заробітної плати позивача та в три рази перевищує суму заборгованості із заробітної плати, що стягується. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження №14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум. передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця/спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та. зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. В той же час, внаслідок складних фінансових обставин у Товариства виникла заборгованість перед значною кількістю контрагентів та працівниками АТ «Сумське НВО». Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що може бути стягнута на користь позивача є значною з огляду на складні фінансові обставини Товариства. Необґрунтоване стягнення з Товариства надмірно нарахованих сум призведе лише до подальшої неможливості виконувати реальні зобов`язання Товариства перед своїми працівниками. В свою чергу, Товариство сплатило заборгованість перед позивачем, з чим погоджується сам позивач з огляду на позовну заяву. Однак, надмірні стягнення коштів по аналогічним справам про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні гальмували та унеможливлювали цей процес, постійно погіршуючи матеріальний стан Товариства, перешкоджаючи виконувати основні зобов`язання перед іншими працівниками. Також, позивачем не вказано яких саме майнових втрат, пов`язаних із затримкою розрахунку, він зазнав. Отже, враховуючи вищевикладене, вбачається очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, а тому враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 №716/9584/15-ц, Товариство вважає, що враховуючи принцип справедливості та співмірності, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не повинна перевищувати реальну суму заборгованості, а саме 20000,00грн. При ухваленні рішення у даній справі просять врахувати вищезазначені Товариства заперечення та зменшити суму стягнення середнього заробітку за час затримки; звільненні до 20000,00грн.

Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав:

Судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 з 20.08.2001 року прийняли на посаду електрозварника ручного зварювання IV розряду до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання».

12.09.2018 року позивач звільнився з роботи за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору (ч.3 ст.38 КЗпП України).

Викладені обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача ОСОБА_1 (а.с.7).

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що в день звільнення позивача АТ «Сумське НВО» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

11.12.2018 року Ковпаківським районним судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 75659грн. 99коп. (а.с.9).

Рішення набрало законної сили і ОСОБА_1 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Корольова М.А. і 07.06.2021 року позивач отримав 75659грн. 99коп. на карту Пумб банку (а.с.10).

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку слід виходити з наступного розрахунку середньоденного заробітку:

Згідно до розрахункового корінця ОСОБА_1 за вересень 2018 року вихідна допомога порахована бухгалтерією відповідача в розмірі тримісячного середнього заробітку становить 25947грн.84коп. (а.с.8).

Позивач звільнився у вересні 2018 року, а отже фактично відпрацьовані дні слід брати за серпень 2018 року (22 робочих днів) та липень 2018 року (22 робочих днів). 25947грн. 84коп./3 міс. = 8649грн. 28коп. - середньомісячний заробіток. 8649грн. 28коп.х2 міс. = 17298грн. 56коп./44 робочі дні = 393,15грн. на день.

Затримка виплати заробітної плати до повного розрахунку склала 605 днів (з наступного робочого дня після звільнення (13.09.2018 року - 07.06.2021 року) по день фактичного розрахунку: вересень 2018 року - 6 робочих днів, жовтень 2018 року - 14 робочих днів, листопад 2018 року - 12 робочих днів, грудень 2018 року - 12 робочих днів, січень 2019 року - 12 робочих днів, лютий 2019 року - 12 робочих днів, березень 2019 року - 12 робочих днів, квітень 2019 року - 13 робочих днів, травень 2019 року - 12 робочих днів, червень 2019 року - 11 робочих днів, враховуючи триденний графік на підприємстві, липень 2019 р. - 23 робочих днів, серпень 2019 року - 21 робочих днів, вересень 2019 року - 21 робочих днів, жовтень 2019 року - 22 робочих днів, листопад 2019 року - 21 робочих днів, грудень 2019 року - 21 робочих днів, січень 2020 року - 21 робочих днів, лютий 2020 року - 20 робочих днів, березень 2020 року - 21 робочих днів, квітень 2020 року - 21 робочих днів, травень 2020 року - 19 робочих днів, червень 2020 року - 20 робочих днів, липень 2020 року - 23 робочих днів, серпень 2020 року - 20 робочих днів, вересень 2020 року - 22 робочих днів, жовтень 2020 року - 21 робочих днів, листопад 2020 року - 21 робочих днів, грудень 2020 року - 22 робочих днів, січень 2021 року - 19 робочих днів, лютий 2021 року - 20 робочих днів, березень 2021 року - 22 робочих днів, квітень 2021 року - 22 робочих днів, травень 2021 року - 21 робочих днів, червень 2021 року - 5 робочих днів, враховуючи п`ятиденний робочий день).

Таким чином, середній заробіток становить (393грн. 15коп.х605днів) = 237855грн. 75коп.

Разом з тим, суд вбачає необхідним прийняти до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц щодо можливості зменшення розміру відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, та вважає за необхідне зменшити розмір відшкодування, а саме середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з огляду на наступне.

Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Однак, встановлений ст.117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець сторонню у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця.

Судом встановлено, що АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» з 12.09.2018 року і до дня виплати 07.06.2021 року мало заборгованість по заробітній платі перед ОСОБА_1 в розмірі 75659грн.99коп.

Суд враховує, що несвоєчасно виплачена заробітна плата в розмірі 75659грн.99коп. є значно нижчою, ніж визначена сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 237855грн.75коп.

У трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його зокрема, вимагає частина третя ст.13 ЦК України, не допускаючи дії особи, ще наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах

Суд зазначає, що обсяг відповідальності відповідача не відповідає принципу співмірності із допущеним ним правопорушенням щодо несвоєчасної невиплати позивачу заробітної плати у розмірі 75659грн.99коп.

Суд вважає, що стягнення з відповідача значної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні 237855грн.75коп., є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, за обставин цієї справи суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог ст.116 КЗпП України при звільненні позивача у сумі 189150грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 189150грн. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1891,50грн

Керуючись ст.ст.116,117 КЗпП України, ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (місцезнаходження м.Суми, вул.Горького, 58 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 , рнокпп - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 189150грн. з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» (місцезнаходження м.Суми, вул.Горького, 58 ) на користь держави 1891,50грн. судового збору.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А. Котенко