ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5480/21 Справа № 216/3832/17 Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/3832/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року, яке постановлено суддею Бутенко М.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 20.04.2016 року № 140 "Про створення дитячого будинку сімейного типу на базі прийомної сім`ї ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та влаштування до нього дітей, позбавлених батьківського піклування" до родини ОСОБА_3 на виховання і спільне проживання були влаштовані малолітні діти, які мають соціально-правовий статус: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 .

Також, в сім`ї проживають малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є біологічними дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Батьки-вихователі, разом з біологічними дітьми та дітьми-вихованцями проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

03.06.2017 року до Довгинцівського ВП КВП надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_1 , знаходячись біля Залізничного вокзалу "Станція Кривий-Ріг - Головний", виявила відсутність малолітньої ОСОБА_11 . За даним фактом СВ Довгинцівського ВП КВП внесені відомості до ЄРДР за № 0000999, за ч.2 ст. 115 КК України за фактом зникнення дитини.

Як зазначено у спірному рішенні Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 04.06.2017 року № 190: першочерговими слідчими діями встановлено, що зникнення дитини 03.06.2017 сталося в результаті недбалого ставлення батьків-вихователів до своїх обов`язків щодо захисту життя та здоров`я ОСОБА_11 .

Розглянувши повідомлення Криворізької місцевої прокуратури № 1 від 04.06.2017р № 80 про необхідність вжиття заходів щодо захисту прав дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідачем було встановлено, що через невиконання подружжям ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, виникла безпосередня загроза життю та здоров`ю інших дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

На підставі зазначеного, відповідач негайно прийняв наступне рішення: негайно відібрати малолітніх: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Доручити службі у справах дітей виконкому районної у місті ради (Чумак О.О.); влаштувати тимчасово малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до КЗ "Центр соціально-психологічної реабілітації" Криворізької міської ради.

Позивачі вважають таке рішення незаконним, оскільки відповідач своїми діями порушив звичайний ритм життя дітей - вони ходили до спортивної школи з футболу, відвідували репетиторів, готувались до школи, разом з мамою та татом відпочивали, вчасно відвідували лікарів. Саме відібрання нанесло дітям психологічну травму, яка триває до цього часу. При побаченнях з рідними діти просять їх забрати додому, тому, що їм, домашнім дітям, дуже важко, майже неможливо, адаптуватись в умовах реабілітаційного центру, де, за словами дітей, з ними грубо поводяться, іноді б`ють та карають іншими методами. Діти вважають, що вони скоїли якусь провину, за яку їх покарали, шляхом поміщення до реабілітаційного центру. Не водять на природу, до футбольної секції, не готують до школи, не водять до лікарів, пояснюючи, що до лікаря тут ходять не коли болить, а коли за записом мають йти всією групою. Таке становище речей, в розумінні Конвенції про права дитини є неприпустимим, таким, що не відповідає нормам та приписам цієї Конвенції, порушує права дитини на нормальне життя.

Крім того, вважають, що рішення відповідача від 04.06.2017 року № 190 підлягає скасуванню, оскільки на цей час жодним документом не встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 несуть безпосередню загрозу для життя та здоров`я дитини, і на цей час розгляд кримінального провадження триває, не існує рішення (вирок) суду про вчинення ОСОБА_2 або ОСОБА_1 яких-небудь правопорушень, які б дали підстави вважати, що вони несуть небезпеку для життя або здоров`я біологічним чи прийомним дітям.

Уточнивши позовні вимоги та зазначивши відповідачем у справі Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, позивачі просили суд: визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 04.06.2017 року № 190 про негайне відібрання ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; зобов`язати відповідача Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради повернути малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року, описки у якому усунуту ухвалою цього ж суду від 22 червня 2021 року, позов задоволено частково.

Зобов`язано відповідача Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради повернути малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на те, що «підставою відмови в повному задоволенні позовних вимог рішенням суду невизначені жодним іншим будь-яким рішенням суду підстави, щодо яких стосовно кожної конкретної дитини, зазначеної в позовних вимогах, відмовлено в поверненні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , шляхом відмови в визнанні протиправним та скасуванні протиправного та необґрунтованого рішення Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права, діючого законодавства України, європейської спільноти, Конвенції ООН з прав дитини та фактичним обставинам справи».

В апеляційній скарзі відповідач Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано докази того, що у сім`ї позивачів склалася особлива нестабільна ситуація, що створює емоційну напругу та становить загрозу для життя, здоров`я малолітніх дітей, а саме: повідомлення Криворізької місцевої прокуратури № 1 від 04.06.2017 року № 80 про необхідність вжиття заходів щодо захисту прав дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновок експерта №226 судово-медичної експертизи та №323 судової молекулярної експертизи, ухвала Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу про відкриття кримінального провадження по обвинуваченню позивачів у вчиненні кримінального парвопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 384 КК України, пояснення свідка ОСОБА_14 та Прокурора прокуратури №1, звернення до поліції стосовно погроз гр. ОСОБА_2 дітям фізичною розправою у школі та нанесення удару дитині ОСОБА_15 , що стало підставою для негайного відібрання дітей, що свідчить про дії виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради виключно у межах та спосіб, що передбачений Конституцією України та в інтересах дітей.

Також, зазначає, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог та вирішив питання щодо рішення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, тоді як позов у справі було заявлено до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради.

Крім того, на переконання відповідача, оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам, встановленим у Висновку №11 Консультативної ради європейських судів, щодо його обґрунтованості та вмотивованості.

Відзиви на апеляційні скарги не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги та просила її задовольнити, залишивши без задоволення апеляційну скаргу відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, як необґрунтовану та безпідставну, представника відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради Чуйко І.А., яка підтримала апеляційну скаргу відповідача та просила її задовольнити, залишивши без задоволення апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 21.10.2015 року № 350, у зв`язку із переїздом до нового місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , було взято на облік прийомну сім`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_1

21.10.2015 року, відповідно до Договору №15, передано прийомним батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю дітей, позбавлених батьківського піклування малолітніх: ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

Рішенням Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 20.04.2016 року № 2020 припинено функціонування прийомної сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки 20.04.2016 року рішенням Виконкому Центрально-Міської районної у місті ради було створено дитячий будинок сімейного типу на базі прийомної сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та влаштування до нього дітей позбавлених батьківського піклування.

22.04.2016 року між Виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено угоду № 1 про організацію діяльності будинку сімейного типу.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка була передана державою на виховання до родини ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_10 (т. 1 а.с.117).

Відповідно до повідомлення Криворізької місцевої прокуратури № 1 про необхідність вжиття захисту щодо захисту прав дітей від 04.06.2017 року, слідчим відділенням Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000999 за ознаками п.2 ч.2 ст. 115 Кримінального кодексу України за фактом зникнення малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Встановлено, що ОСОБА_8 влаштована до прийомної сім`ї ОСОБА_3 17.05.2012 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виховують п`ять прийомних та двох власних неповнолітніх дітей. На подружжя ОСОБА_3 , згідно вимог чинного законодавства України, покладено обов`язок виховувати дітей, піклуватися про їх життя та здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку. Першочерговими слідчими діями встановлено, що зникнення дитини 03.06.2017 року сталося в результаті недбалого ставлення батьків до своїх обов`язків. Через невиконання подружжям ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, виникла безпосередня загроза життю та здоров`ю (фізичному та психологічному) інших дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із чим було запропоновано розглянути питання про можливість негайного відібрання дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у батьків - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та тимчасового влаштування дітей (т.1 а.с. 82).

Рішенням Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 04.06.2017 року №190 було відібрано малолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.8).

Відповідно до характеристики на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 29.06.2017 року, наданої Криворізьким міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Виконкому Криворізької міської ради, за період існування прийомної сім`ї, а згодом - дитячого будинку сімейного типу, ОСОБА_3 сприяли всебічному розвитку прийомних дітей: всі діти вихованці, відповідно віку, були влаштовані до КДНЗ № ЗО. ОСОБА_1 займалася з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 логопедичними вправами для покращення мовного розвитку та правильної вимови окремих звуків. Також ОСОБА_3 сприяли підтримці зв`язку брата і сестри ОСОБА_18 з їх біологічною бабусею. Приділялась увага і оздоровленню прийомних дітей. У серпні 2013 року прийомна родина, за власний кошт, відпочивала на південному узбережжі Криму, у листопаді та грудні 2013 року ОСОБА_1 разом з прийомними та біологічними дітьми оздоровлювалась в санаторії ПАТ Кривбасзалізорудком. Восени 2014 року, під час медичного обстеження малолітніх ОСОБА_18 , були виявлені порушення їх стану здоров`я. ОСОБА_1 проявила ініціативу та всебічно обстежила ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , внаслідок чого у дітей був встановлений діагноз «гіпофізарний нанізм», крім того вони мають ураження інших життєво-важливих органів і перебувають на диспансерному обліку у нефролога і кардіоревматолога. У листопаді 2014 року дітям був наданий статус дітей-інвалідів з дитинства. Кудрявцеві виконували свої обов`язки по вихованню дітей та їх забезпеченню. У період тимчасової відсутності державного забезпечення дітей, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самостійно, власним коштом, забезпечували догляд за прийомними дітьми: своєчасно надавали довідки про проходження медичного огляду та забезпечували дітей одягом та речами, необхідними для життя та розвитку. За призначенням лікаря-ендокринолога ОСОБА_1 регулярно робила ін`єкції гормону росту прийомним дітям, в результаті чого ОСОБА_16 та ОСОБА_17 почали рости і набирати вагу. У грудні 2016 року мати-вихователька звернулася на консультацію до Національної спеціалізованої лікарні «Охматдит», з метою обстеження малолітніх дітей-інвалідів ОСОБА_11 і ОСОБА_19 та їх подальшого лікування. В зв`язку з необхідністю регулярного придбання ефективного препарату з гормоном зросту, ОСОБА_3 зверталися до мешканців міста та розмістили на ТРК «Рудана» відеоролик щодо збору коштів для придбання препарату, необхідного для лікування ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . ОСОБА_3 приділяли увагу і розвитку творчих здібностей та інтересів дітей - регулярно брали участь у конкурсах та фестивалях для прийомних сімей та дитячих будинків сімейного типу З любов`ю в кожне серце (м. Кривий Ріг), Мама + Я (м. Дніпро), у грудні 2016 року разом з дітьми-інвалідами ОСОБА_1 стала учасницею у фестивалі, присвяченому Дню рідкісних захворювань. ОСОБА_1 систематично відвідувала ОСОБА_20 для прийомних батьків та батьків-вихователів ДБСТ. ОСОБА_21 була головою ініціативної групи прийомних батьків міста Кривого Рогу, надавала безкоштовні консультації на юридично-правових засадах щодо оформлення пільг прийомних сімей, оформлення субсидій та інше. Мати-вихователька в соціальних мережах створила групу для прийомних батьків «Клуб приёмных родителей ОСОБА_22 », де проводилось обговорення важливих питань щодо виховання та розвитку дітей, надавалась допомога та підтримка батькам та дітям з метою налагодження безконфліктних стосунків, розміщувались новини тощо. ОСОБА_3 своєчасно повідомляли про зміни в сім`ї, наявність проблем, досягнення дітей. Згідно з характеристиками закладів освіти, діти мали достатній освітній рівень, проявляли інтерес до отримання знань, відповідально ставились до наданих доручень, що свідчить про те, що батьки-вихователі приділяли увагу дітям- вихованцям. За період функціонування родини, як сімейної форми виховання, ОСОБА_3 були наполегливі у вирішенні проблемних питань, які стосуються дітей та сім`ї. За спостереженнями соціальних працівників, які здійснювали соціальне супроводження родини, в сім`ї переважав демократичний стиль виховання, сімейні ролі були розподілені між батьками - ОСОБА_1 займалась розвитком, лікуванням, навчанням дітей, представляла інтереси родини в органах та установах, ОСОБА_2 був зразком для наслідування у хлопчиків, діти ставились до чоловіка з повагою, що підтверджувалось і висновками психолога КМЦСССДМ (т. 1 а.с.9-10).

Відповідно до характеристики за місцем проживання, виданої Головою квартального комітету № 31 виконкому Центрально-Міської районної ради від 27.06.2017 року, за час проживання і сусідського спілкування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проявили себе з позитивного боку як чемні, доброзичливі, турботливі, хазяйновиті, товариські сусіди, небайдужі до суспільного життя вулиці. Мають добрі сімейні взаємовідносини, у відношенні один до одного і до всіх дітей своєї сім`ї проявляють повагу і доброзичливість, сварок і агресивних проявів не мають. Всім дітям своєї сім`ї, а саме ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прищепили чемне ставлення до сусідів, з якими знайомі; багато уваги і часу батьки ОСОБА_3 приділяли освіті і спортивному вихованню дітей, регулярно возили їх на власному мікроавтобусі до садочку, школи, футбольного клубу, театру, парку, дитячих центрів розваг; всі діти батьків ОСОБА_3 активні, життєрадісні, регулярно грали у власному дворі, облаштованому спортивним майданчиком і пісочницею; влітку всією родиною виїжджали на відпочинок до моря і до річки. Стосунки в родині ОСОБА_3 благополучні, позитивні, доброзичливі (т. 1 а.с. 11).

Витягом з протоколу № 11 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Виконкому Центрально- Міської районної у місті ради від 12.06.2017 року встановлено, що за результатами діагностичних досліджень діти ОСОБА_29 та ОСОБА_24 мають близькі і прихильні стосунки з батьками, конфліктних взаємовідносин між ними не просліджується (т. 1 а.с. 29-40).

Характеристикою на вихованця КДНЗ № 30 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що фізичний та розумовий розвиток дитини відповідає нормі, у дитини сформовані навики самообслуговування, мати цікавилася життям дитини у дитячому закладі та відвідувала батьківські збори (т .1 а.с.12).

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою учня КЗШ № 51 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки приділяють багато уваги вихованню дитини, завжди підтримують зв`язок зі школою. Щорічно адміністрацією КЗШ Ж 51 оголошується подяка за активну громадську позицію у житті школи та класу. Нарікань щодо навчання та виховання дитини з боку школи не було (т. 1 а.с. 13).

Довідками ПЗ ДЮСШ з футболу «Гірник» від 24.04.2017 року № 1/17, 2/17, 3/17 та 4/17 встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчаються у Приватному закладі дитячо-юнацькій спортивній школі з футболу «ГІРНИК» з 01.09.2016 року (т.1 а.с. 14-17).

Фотознімками, розташованими на а.с. 11 38 в томі №2 справи, встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подорожували з рідними та прийомними дітьми, приділяли увагу їх фізичному та духовному розвитку, влаштовували на честь дітей свята, проводили з ними свій час, діти були учасниками конкурсів та олімпіад, здійснювали лікування ОСОБА_30 захворювань прийомних дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , та продовжили піклуватися про дітей і після їх відібрання та поміщення до ЦСПРД.

В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000999 від 03.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297, ч.1 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, та ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297, ч.2 ст. 384 КК України (т. 2 а.с.47-48).

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000999 від 03.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 297, ч.1 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України та ОСОБА_2 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 297, ч.2 ст. 384 КК України, досудовим розслідуванням було встановлено, що смерть малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , настала за невстановлених слідством причин, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинили наругу над тілом померлої дитини, спаливши його на території лісосмуги, при цьому ОСОБА_1 неправдиво повідомила 03.06.2017 року слідчого відділення Довгинцівського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , при невідомих обставинах зникла (т .2 а.с.118-124).

21.06.2017 року рішенням Центрально-Міської районної у місті ради № 223 було припинено дію угоди від 22.04.2016 року між виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 №1 про організацію діяльності будинку сімейного типу, яким було припинено функціонування дитячого будинку сімейного типу сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , внаслідок невиконання ними покладених на них батьківських обов`язків, а також виведено із складу дитячого будинку сімейного типу малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.02.2018 було зобов`язано Центрально-Міську районну у місті Кривому Розі Дніпропетровської області раду передати малолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які утримуються в комунальному закладі «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Криворізької міської ради», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Озерна, 17, їхньому дідусеві ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , для спільного проживання та виховання до вирішення справи по суті.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 04.06.2017 року № 190 про негайне відібрання ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , із зобов`язанням Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради повернути малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що рішення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 04.06.2017 року № 190 про негайне відібрання дітей було обґрунтованим і на той час відповідало інтересам дітей, а тому не підлягає скасуванню в судовому порядку. Оскільки, рішенням Центрально-Міської районної у місті ради № 223 від 21.06.2017 року було припинено дію угоди № 1 від 22.04.2016 року, між виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про організацію діяльності будинку сімейного типу, та припинено функціонування дитячого будинку сімейного типу сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , із виведенням із складу дитячого будинку сімейного типу малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , суд дійшов висновку про неможливість повернення цих дітей позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Разом з тим, враховуючи інтереси малолітніх дітей ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймаючи до уваги думку малолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , висловлену ним в судовому засіданні, враховуючи що у якнайкращих інтересах дітей буде збереження їх зав`язків із сім`єю, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині повернення батькам ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є обґрунтованими, у зв`язку з чим задовольнив позов у цій частині.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частинами першоючетвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно зі ст. 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2002 року№ 564 "Про затвердження Положення про дитячий будинок сімейного типу", зі змінами, батьки-вихователі несуть відповідальність за життя здоров`я, фізичний і психічний розвиток вихованців.

Згідно з пунктами 25 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 25 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків (ч. 2 ст. 170 СК України).

Відповідно до п.51 Постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини, у разі загрози для життя або здоров`я дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади може прийняти рішення про негайне відібрання дитини в опікуна, піклувальника.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, 04.06.2017 року Криворізька місцева прокуратура № 1 звернулася до Голови Центрально-Міської районної у місті ради Нєженцева С.В. із повідомленням про необхідність вжиття захисту щодо захисту прав дітей, яке вмотивоване тим, що слідчим відділенням Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000999 за ознаками п.2 ч.2 ст. 1 15 Кримінального кодексу України за фактом зникнення малолітньої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Встановлено, що ОСОБА_8 влаштована до прийомної сім`ї ОСОБА_3 17.05.2012 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виховують п`ять прийомних та двох власних неповнолітніх дітей. На подружжя ОСОБА_3 , згідно вимог чинного законодавства України, покладено обов`язок виховувати дітей, піклуватися про їх життя та здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку. Першочерговими слідчими діями встановлено, що зникнення дитини 03.06.2017 року сталося в результаті недбалого ставлення батьків до своїх обов`язків. Через невиконання подружжям ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків, виникла безпосередня загроза життю та здоров`ю (фізичному та психологічному) інших дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із чим було запропоновано розглянути питання про можливість негайного відібрання дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , тимчасового влаштування дітей (т.1 а.с. 82).

На підставі повідомлення Криворізької місцевої прокуратури № 1 від 04.06.2017 року, рішенням Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 04.06.2017 року №190 було відібрано малолітніх: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т.1 а.с.8).

Таким чином, дії Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради щодо негайного відібрання малолітніх дітей від ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , були зумовлені наявністю безпосередньої загрози для життя та здоров`я дітей - малолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що свідчить про наявність виняткових обставин для відібрання дітей за рішенням органу опіки та піклування, у порядку ч. 2 ст. 170 СК України та п.51 Постанови КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 04.06.2017 року №190 та відхиляє доводи апеляційної скарги позивачів в цій частині.

Оскільки, рішенням Центрально-Міської районної у місті ради від 21.06.2017 року № 223 було припинено дію угоди від 22.04.2016 року №1, між виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради та ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про організацію діяльності будинку сімейного типу, яким було припинено функціонування дитячого будинку сімейного типу сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , внаслідок невиконання ними покладених на них батьківських обов`язків, а також виведено із складу дитячого будинку сімейного типу малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності правових підстав для повернення цих малолітніх дітей позивачам, адже, діяльність будинку сімейного типу сім`ї ОСОБА_3 була припинена, зазначені малолітні діти виключені зі складу будинку сімейного типу, а тому позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не є особами, які уповноважені ставити питання щодо подальшої участі цих дітей.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо біологічних дітей позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд дійшов вірного висновку про те, що повернення дітей до батьків відповідає їх найкращим інтересам, у зв`язку з чим правомірно задовольнив заявлені позовні вимоги у цій частині.

Так, відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини».

Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Європейський суд з прав людини зауважив, що якщо рішення про відібрання дитини мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням («Савіни проти України», № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 характеризуються позитивно, після відібрання дітей не втратили зв`язок з ними, постійно піклуються про них, малолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в суді першої інстанції пояснив, що бажає проживати з батьками, у зв`язку з чим, враховуючи те, що відібрання дітей було зумовлено настанням виняткових обставин, які вимагали негайного реагування з боку державних органів (зникнення малолітньої дитини з будинку сімейного типу, за невстановлених на той час обставин), й не було обґрунтоване неналежним виконанням своїх батьківським обов`язків позивачами по відношенню до їх біологічних дітей - малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд дійшов вірного висновку, що якнайкращім інтересам дітей буде відповідати збереження їх зав`язків із сім`єю, у зв`язку з чим задовольнив позовні вимоги у частині повернення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батькам.

Доводи апеляційної скарги відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про те, що судом не було враховано докази того, що у сім`ї позивачів склалася особлива нестабільна ситуація, що створює емоційну напругу та становить загрозу для життя, здоров`я малолітніх дітей, а саме: повідомлення Криворізької місцевої прокуратури № 1 від 04.06.2017 року № 80 про необхідність вжиття заходів щодо захисту прав дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висновок експерта №226 судово-медичної експертизи та №323 судової молекулярної експертизи, ухвала Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу про відкриття кримінального провадження по обвинуваченню позивачів у вчиненні кримінального парвопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297, ч. 2 ст. 384 КК України, пояснення свідка ОСОБА_14 та Прокурора прокуратури №1, звернення до поліції стосовно погроз гр. ОСОБА_2 дітям фізичною розправою у школі та нанесення удару дитині ОСОБА_15 , що стало підставою для негайного відібрання дітей, що свідчить про дії виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради виключно у межах та спосіб, що передбачений Конституцією України та в інтересах дітей, колегія суддів не приймає, оскільки, фактично, такі доводи спрямовані на обґрунтування дій відповідача при відібранні дітей, з якими колегія суддів й так погоджується, про що зазначено вище, однак у жодному разі не свідчать про існування загрози життю чи здоров`ю, або ж моральному розвитку малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на теперішній час, які б зумовили необхідність розлучення дітей з батьками та виправдали б порушення прав дітей на виховання у повноцінній родині.

Доводи ж апеляційної скарги відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про те, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог та вирішив питання щодо рішення Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, тоді як позов у справі було заявлено до Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, є неприйнятними, адже, у жовтні 2018 року позивачі уточнили позовні вимоги та зазначили відповідачем у справі Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, та просили суд: визнати протиправним та скасувати рішення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 04.06.2017 року № 190 про негайне відібрання ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; зобов`язати відповідача Виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради повернути малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 164-168) та саме представник Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради приймав участь у судових засіданнях та подавав заяви по суті, як сторона відповідача у справі.

Доводи ж апеляційної скарги відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про те, оскаржуване судове рішення не відповідає вимогам, встановленим у Висновку №11 Консультативної ради європейських судів, щодо його обґрунтованості та вмотивованості, колегія суддів не приймає, адже Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідача Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради - залишити без задоволення.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: