Провадження № 2-з/752/602/21
У Х В А Л А

07 липня 2021 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кахно І. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову у цивільній справі № 752/15831/21 до подачі позовної заяви.

Разом із позовною заявою, заявник звернулася до суду із клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки приватним виконавцем накладено арешт на всі її рахунки, що позбавляє останню можливості сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі. У разі, якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для звільнення від слати судового збору, заявник просила зменшити суму судового збору за подачу позовної заяви до 100 грн.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною другої цієї статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір). Більше того, підставою для звільнення сторони у справі від сплати судового збору є відсутність у неї доходу або його наявність у розмірі, що не перевищує мінімальні соціальні стандарти, встановлені законодавством для відповідної категорії громадян, а також за інших обставин, які не дають можливості здійснити оплату судових витрат (постанова Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 367/3426/15-ц).

Визначення майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (постанова Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 821/1896/15-а).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

На підтвердження складного матеріального становища заявником не надано належних та допустимих доказів, а той факт, що державним виконавцем накладено арешт на рахунки боржника не є підставою вважати, що заявник позбавлена можливості сплатити судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454 грн та не свідчить про відсутність у заявника інших доходів.

Тому відсутні підстави і для зменшення розміру судового збору до 100 грн.

Тому клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини шостої статті 151 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до частини десятої статті 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Оскільки заявником за заяву про забезпечення позову, яка є предметом судового розгляду, не сплачено судовий збір у розмірі та порядку, встановленому законом, то суд дійшов висновку про повернення заяви заявнику.

При цьому, повернення заяви про забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню із такою заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного та керуючись статями 151-153 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07 липня 2021 року.

Суддя І. А. Кахно