ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2184/21 Справа № 203/3828/19 Суддя у 1-й інстанції - Колесніченко О. В. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року

по справі за заявою ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2020 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу та порядку виконання рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року та постановити нову ухвалу, якою змінити спосіб виконання рішення.

Відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2020 року ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року рішення місцевого суду від 15 січня 2020 року скасовано та позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 24 жовтня 2019 року і до повноліття дитини (т.2 а.с.108-112).

14 липня 2020 року на виконання вказаної постанови Дніпровського апеляційного суду позивач отримала виконавчий лист №203/3828/19, виданий Кіровським районним судом м. Дніпропетровська (т.2 а.с. 134), який пред`явила до примусового виконання в Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Нормами ч.3 ст. 435 ЦПК України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, в обґрунтування заяви ОСОБА_1 не наводить обставин того, що виконання рішення про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів є неможливим або якимось-чином ускладненим, що давало б підстави, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 435 ЦПК України для зміни способу і порядку виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 23 червня 2020 року.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Разом з тим, ОСОБА_1 звертаючись з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, що може бути вирішено виключно за правилами Розділу VI ЦПК України як процесуальне питання, пов`язане з виконанням судового рішення, фактично ставить питання про зміну способу стягнення аліментів без пред`явлення позову як це передбачено ч. 3 ст.181, ст. 184 СК України.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення суду за ст. 435 ЦПК України.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні її заяви, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам зазначеним у заяві про зміну способу та порядку виконання судового рішення про стягнення аліментів на позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, тому апеляційний суд вважає, що повторно відповідати на ті самі аргументи заявника необхідності немає, оскільки висновки місцевого суду є достатньо аргументованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова