Справа № 466/4812/18
У Х В А Л А

іменем України

15 червня 2021 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Федорової О.Ф.

секретар судових засідань Романчук М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Акімової Олени Олександрівни про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі №466/4812/18 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, -

встановив:

19.03.2021 до Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника заявника ОСОБА_1 адвоката Акімової Олени Олександрівни про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі №466/4812/18, якою просить розстрочити виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова області від 18.11.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 41 864,97 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. моральної шкоди, а всього 46 864,97 грн. шляхом сплати заборгованості рівними частинами до 30 числа кожного місяця, а саме по 3905,41 грн. починаючи з квітня 2021 року та закінчуючи квітнем 2022 року.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу від 22.03.2021 року судді ОСОБА_3 передано матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Акімової Олени Олександрівни про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі № 466/4812/18.

Ухвалою від 22.03.2021 року заяву про розстрочку виконання рішення прийнято та призначено до розгляду на 29.03.2021 року, а за заявою представника стягувача про ознайомлення з матеріалами справи оголошена перерва до 15.06.2021 року.

У судове засідання 15.06.2021 року учасники справи не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши заяву та подані до неї докази, дослідивши обставини справи, судом з`ясовано наступне:

Рішенням Шевченківського районного суду від 18.11.2020 року (суддя Глинська Д.Б.) у справі №466/4812/18, позовні вимоги задоволено частково, присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 41 864,97 грн. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 46 864,97 грн. (сорок шість тисяч вісімсот шістдесят чотири гривні дев`яносто сім копійок) та 1409,60 грн. (одну тисячу чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) витрат по оплаті судового збору.

12.02.2021 колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2020 року залишила без змін.

Відповідач невиконання рішення суду пов`язує зі скрутним фінансовим становищем та наявністю трьох неповнолітніх дітей на утримані, в обґрунтування чого надав суду копії довідок про доходи від 22.12.2020 року та від 09.03.2021 року, а також копію трудової книжки дружини ОСОБА_4 , з яких вбачається, що його дружина не працює з 01.08.2008, а боржник перебуваючи на посаді маркетолога не отримував доходів та знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати, у зв`язку з чим просить суд розстрочити виконання рішення суду від 18.11.2020 у справі №466/4812/18про стягнення 46 864,97 грн. шляхом сплати заборгованості рівними платежами щомісячно по 3905,41грн. протягом одного року.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської конвенції з прав людини. Судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах.

Як роз`яснено у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду, встановлення або зміну способу й порядку виконання суду, потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність іншого майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувану, стихійне лихо, іншій надзвичайні події тощо).

Згідно вимог ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Як встановлено в ч.3 ст.435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Наведений у ч.4 ст.435 ЦПК України перелік найбільш характерних обставин, що можуть враховуватися судом під час розгляду питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Як вбачається з поданої заяви доводи заявника є взаємосуперечливими.

Так, зазначаючи про необхідність розстрочення виконання рішення строком на один рік, у відповідності до ч.5 ст.435 ЦПК України, відповідач не представив доказів можливості сплати боргу частинами протягом саме такого строку.

Таким чином, суду не було доведено платоспроможності відповідача на виплату до квітня 2022 року боргу частинами за рішенням суду, а за таких обставин це може спричинити затягування виконавчого провадження та невиправдано довгого виконання рішення суду.

Незадовільний майновий стан, наявність на утриманні дітей не є підставою для розстрочки виконання рішення суду, оскільки при керуванні транспортним засобом та порушенні правил безпеки дорожнього руху позивач повинен був враховувати можливість настання негативних наслідків для нього, враховуючи розмір своєї заробітної плати чи інших доходів та усвідомлювати, що він несе зобов`язання щодо утримання дітей.

Як вбачається починаючи 12.02.2021 року з дня набрання рішенням суду законної сили ОСОБА_1 жодного разу не здійснив сплату за рішенням суду від 18.11.2020 року.

Проаналізувавши заяву про розстрочення виконання судового рішення з метою реального виконання судового рішення та дотримання балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду або роблять його виконання неможливим, а представлені доводи та докази є непереконливими та необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.. 247 ЦПК України

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 260, 261, 352-354, 435 ЦПК України суд,-

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 адвоката Акімової Олени Олександрівни про розстрочення виконання рішення Шевченківського районного суду від 18.11.2020у справі № 466/4812/18 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Суддя: О. Ф. Федорова