Єдиний унікальний номер: 2-117/2011
Провадження № 6/379/25/21
УХВАЛА

09 липня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Музиченко О. О.,

за участю секретаря судового засідання Бакал О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 заяву товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», боржник ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення,

В С Т А Н О В И В:

30.06.2021 до Таращанського районного суду Київської області надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА»», боржник ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення. В обґрунтування заяви зазначено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 28.02.2011 було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 43/П/60/2008-980 від 07.02.2008 у розмірі 22 573,69 грн; витрати по сплаті судового збору в розмірі 225,74 грн; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн. 05.08.2020 між ВАТ «БК «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення права вимоги № GL48N718070_blank, згідно якого до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги за кредитним договором № № 43/П/60/2008-980 від 07.02.2008. В подальшому 18.12.2020 між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір відступлення права вимоги № GL48N718070_blank_04, згідно якого до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідно до постанови Правління НБУ від 04.06.2015 № 365 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 113 «Про початок ліквідації ПАТ «КБ «Надра», що свідчить про наявність виключних непереборних обставин, які не залежали від волі стягувача та заважали йому вчасно звернутися до державного виконавця для примусового виконання рішення суду. Оскільки такі підстави пропуску строку пред`явлення виконавчого листа заявник вважає поважними, тому звернувся до суду з даною заявою та просить: замінити сторону стягувача з ПАТ «КБ «НАДРА» на його правонаступника ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» у виконавчому листі за рішенням Таращанського районного суду Київської області від 28.02.2011 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 22 573,69 грн; судового збору у розмірі 225,74 грн; витрати на ІТЗ у розмірі 120,00 грн (справа № 2-117/11); та поновити строк для пред`явлення до примусового виконання вказаного виконавчого листа.

В судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Заявник ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» у своїй заяві просить проводити судовий розгляд без його участі.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду заяви повідомлявся належно.

Заінтересовані особи повідомлені про день, час і місце розгляду заяви належно; своїх представників у судове засідання не направили.

Відповідно до ч.3 ст.442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 28.02.2011 було задоволено позов відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 43/П/60/2008-980 від 07.02.2008 у розмірі 22 573,69 грн; витрати по сплаті судового збору в розмірі 225,74 грн; витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн /а.с.8-10, 27-28/.

05 серпня 2020 року між ВАТ «БК «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено договір про відступлення права вимоги № GL48N718070_blank, згідно якого до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» перейшло право вимоги за кредитним договором № 43/П/60/2008-980 від 07.02.2008 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у загальному розмірі 22 919,43 грн, з яких: 22 573,69 грн заборгованість за кредитним договором; 225,74 грн -витрати по сплаті судового збору; 120,00 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу /а.с. 11-13/.

18 грудня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір відступлення права вимоги № GL48N718070_blank_04, згідно якого до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 43/П/60/2008-980 від 07.02.2008 /а.с.16-17/.

Згідно довідки, виданої 30.06.2021 діловодом Таращанського районного суду Київської області, справа № 2-117/2011 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, згідно Акту «Про вилучення та знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду» від 2020 року, була знищена за закінченням строку зберігання /а.с.26/.

Вказані обставини встановлено з матеріалів справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За положеннями п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторонами договору є фактор і клієнт. Зміст договору факторингу полягає у переході до фактора права вимоги до боржника, що у свою чергу свідчить, що даний договір не є таким, що порушує публічний порядок.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до ст.442 ЦПК України та ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зі змісту статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що однією із вимог до виконавчого документа, зокрема, є строк пред`явлення рішення до виконання. Частиною 4 зазначеної статті встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення, або із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п. 2 ч. 4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Із практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у справі, у тому числі і на стадії виконання рішення суду. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Установлений Законом строк для пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання покликаний забезпечити рівність процесуального становища сторін, адже боржник не може необмежений час знаходитися під загрозою процедур примусового виконання судового рішення, тож закон надав суду право продовжити вказаний строк і лише у тому разі, якщо причини пропуску вказаного строку суд визнає поважними.

Суд вважає, що несприятливі наслідки несвоєчасного подання виконавчого листа до виконання несе заявник, який з моменту набуття ним прав кредитора до позичальника, знаючи про наявність судового провадження щодо виконання кредитного договору, не звернувся ані до банку, ані до органів ДВС, ані до суду про надання інформації відносно результатів розгляду судового спору між первісним кредитором та позичальником.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11.03.2021 у справі № 910/29154/17.

Звертаючись до суду із даною заявою, заявник просить поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання посилаючись на те, що згідно постанови Правління НБУ від 04.06.2015 № 365 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Надра»» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.06.2015 № 113 «Про початок ліквідації ПАТ «КБ «Надра», що свідчить про наявність виключних непереборних обставин, які не залежали від волі стягувача та заважали йому вчасно звернутися до державного виконавця для примусового виконання рішення суду.

Водночас, із копії виконавчого листа, долученого до заяви, вбачається, що вказаний виконавчий документ видано судом 12 грудня 2011 року; рішення набрало законної сили 23 березня 2011 року; строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 23 березня 2012 року. Згідно відміток державного виконавця вказаний виконавчий лист подавався стягувачем до примусового виконання і був повернутий стягувачеві на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції, Закону, що була чинною на час вчинення відповідних виконавчих дій/ - (а.с.23).

Отже, договір відступлення права вимоги за кредитним договором, за яким заявник набув права вимоги до боржника ОСОБА_1 , укладено через значний проміжок часу після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (з 23.03.2012 до 05.08.2020). Наведена у заяві підстава для поновлення цього строку не може вважатись поважною.

Відтак, суд висновує, що подання заяви про заміну стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

З аналізу і оцінки наданих суду матеріалів в контексті вищенаведених положень чинного законодавства, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-261, 352-354, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»», публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА», боржник ОСОБА_1 , про заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків для його пред`явлення відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п.15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 09.07.2021.

Суддя Таращанського районного суду Київської області О. О. Музиченко