Справа № 159/2026/21
Провадження № 2/159/683/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.12.2019 з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на дитину в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 15.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Позивач вказує, що відповідач вчасно сплачує аліменти на сина, однак не приймає участі в додаткових витратах на дитину. Зазначає, що нею були понесені витрати у зв`язку з лікуванням сина та витрати, пов`язані з розвитком здібностей дитини. Просить стягнути з відповідача половину цих витрат в сумі 25000,45 гривень.

Заперечення відповідача.

Відповідач вказує, що він вчасно та в повному обсязі сплачує аліменти на сина. Зараз він не працює, на його утриманні дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що він є учасником бойових дій та має проблеми зі здоров`ям, постійно змушений проходити курс лікування. Стосовно стягнення додаткових витрат, то зазначив, що витрати одного з батьків на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка, а також витрати пов`язані з придбанням канцелярських товарів, одягу та взуття, витрати на літній відпочинок не є додатковими витратами в розумінні ст.185 СК України. Також відповідач вказує, що купівля дитині дорогого смартфону на суму 5174 грн. та комп`ютера на суму 22531 грн. не погоджувалась з ним, ці витрати не є такими, що викликані особливими обставинами, з огляду на положення ст.185 СК України. Просив в задоволенні позову відмовити.

Мотивувальна частина рішення.

Сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З відповідача в користь позивача на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.12.2019 стягуються аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 15.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.185 СК України:

«1. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

2. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.»

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 від 13.09.2017 року, положення ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Виходячи з аналізу статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю розвитку дитини за умови, якщо в неї є здібності та таланти, у зв`язку з хронічною хворобою дитини, її лікуванням, каліцтвом, тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від аліментів, які сплачуються одним з батьків.

На підтвердження понесених додаткових витрат на дитину позивач надала копії чеків та квитанцій.

Так, позивачем були понесені наступні витрати:

- на лікування на суму 2979,90 грн.;

- на оздоровлення сина на суму 2539 грн.

- на зайняття у гуртку «Програмування» на загальну суму 6183,66 грн.;

- за користування мережею Інтернет на суму 1280 грн.;

- оплата мобільного зв`язку на суму 985 грн.;

- купівля мобільного телефону на суму 5174 грн.;

- купівля комп`ютера на суму 22531 грн.;

- поповнення банківської карти сина на загальну суму 6300 грн.;

- придбання одягу, продуктів харчування, канцелярських товарів на суму 2028,35 грн., а всього на суму 50000,91 грн.

Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стосовно витрат на лікування сина та витрат на зайняття у гуртку «Програмування», суд погоджується з тим, що вони є додатковими в розумінні ст.185 СК України та викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини та її хворобою).

В той же час, з суми витрат на лікування слід виключити витрати на благодійну допомогу в сумі 275 грн., оскільки ці витрати не є оплатою за лікування дитини, а є добровільним внеском позивача на розвиток медичного закладу.

Стосовно витрат на оздоровлення, суд погоджується з тим, що вони є додатковими в розумінні ст.185 СК України та викликані особливими обставинами (хворобою дитини).

За наданою позивачем медичною документацією, ОСОБА_3 проходив обстеження, за результатами якого був поставлений діагноз: правобічний грудопоперековий сколіоз І ст. патологічний кіфоз І ст. з клиновидною деформацією 5,6.7,8, 12 хребців.

Як слідує з наданої позивачем копії путівки, ОСОБА_3 проходив оздоровлення в Державному закладі «Дитячий спеціалізований (спеціальний) санаторій «Люстдорф». Згідно інформації для власника путівки, санаторій «Люстдорф» спеціалізується на лікуванні, в тому числі сколіотичної хвороби 1-3 ступеню, на яке страждає неповнолітній син сторін.

Що стосується витрат позивача на придбання мобільного телефону на суму 5174 грн. та купівлі комп`ютера на суму 22531 грн., то позивач повинна була довести, що вона погоджувала з відповідачем такі витрати, розмір цих витрат та їх необхідність.

Таке погодження було необхідним, оскільки понесені позивачем витрати не є витратами, без яких неможливо обійтися і вони не обов`язково мали бути понесені саме в тому розмірі, в якому були понесені.

Тому, половина цих витрат не може бути стягнута з відповідача.

Стосовно витрат позивача, які вона понесла на оплату за користування мережею Інтернет на суму 1280 грн., витрати на оплату мобільного зв`язку на суму 985 грн., на поповнення банківської карти сина на загальну суму 6300 грн., на придбання одягу, продуктів харчування, канцелярських товарів на суму 2028,35 грн., то ці витрати не є витратами, які зумовлені особливими обставинами, та не відносяться до додаткових витрат, в розумінні ст.185 СК України. Ці витрати мають покриватися за рахунок аліментів, які сплачує відповідач.

Зазначені позиції узгоджуються з позиціями, викладеними в ухвалі Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі № 522/6424/16-ц та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягають додаткові витрати, понесені позивачем, в сумі 5713 грн. 78 коп.

Відповідач не довів, що він неспроможний відшкодувати вказані додаткові витрати.

У стягненні іншої частини витрат слід відмовити.

Оскільки сторони звільнені від сплати судових витрат, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.12, 81, 82, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, на підставі ст.ст.157, 185 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 5713 (п`ять тисяч сімсот тринадцять) гривень 78 копійок.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:С. Л. Панасюк