ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Макарова М.О., Пищиди М.М.

при секретарі - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що рішенням Дніпропетровської міської ради VI скликання від 29 січня 2014 року №56/47 ОСОБА_2 передано в оренду земельну ділянку площею 0,1669 га, кадастровий номер :02:422:0113, по фактичному розміщенню незавершеного будівництва, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , строком на два роки. На виконання вказаного рішення між ОСОБА_2 та Дніпропетровською міською радою 21 лютого 2014 року укладений договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мудрецькою І.В. та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 4748154), земельну ділянку площею 0,1669 га по фактичному розміщенню незавершеного будівництва, яке знаходиться по АДРЕСА_2 , строком на два роки.

Вказував, що пізніше власником даного незавершеного будівництва загальною площею 1088,8 кв.м., квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, став він на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку добровільного виконання зобов`язання за позикою, серія та номер 1026 від 10 вересня 2015 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н.М.

Зазначав, що на теперішній час діє договір про спільну діяльність, укладений між ним та ОСОБА_2 , згідно якого сторони об`єднали своє майно (земельна ділянка та об`єкт незавершеного будівництва), з метою досягнення спільної господарської мети, а саме, завершення будівництва багатоквартирного будинку та приміщення для дитячо-юнацької спортивної школи по АДРЕСА_2 .

Посилаючись на те, що згідно рішення сесії Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №80/24 «Про присвоєння адреси незавершеному будівництвом багатоквартирному нежитловому будинку по АДРЕСА_1 », зазначеному об`єкту присвоюється адреса: АДРЕСА_3 , адреси: 1. АДРЕСА_4 , 3. АДРЕСА_5 , є адресами одного й того ж об`єкту незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку, що належить йому та перебуває саме на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127, яка є зареєстрованою в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», звертаючи увагу на те, що переважне право на оренду земельної ділянки, на якій перебуває його нерухоме майно, виникає саме у нього як власника цієї нерухомості. Його клопотання про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою для надання земельної ділянки орієнтовною площею 0,1402 га по фактичному розміщенню незавершеного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , в оренду строком на 49 років, залишено без відповіді, а тому просив суд: визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, що полягає у неприйнятті рішення про надання в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_6 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_7 ), площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127; зобов`язати Дніпровську міську раду розглянути питання щодо передачі у переважному порядку в оренду ОСОБА_1 зазначеної земельної ділянки.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач Дніпровська міська рала, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що 21 лютого 2016 року припинився строк дії договору оренди землі, укладеного 21 лютого 2014 року між ОСОБА_2 та Дніпропетровською міською радою. Враховуючи відсутність передбачених законодавством дозвільних документів на об`єкт незавершеного будівництва, розташованого по АДРЕСА_1 , таке будівництво є самочинним. Стосовно клопотання ОСОБА_1 від 03 січня 2018 року щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою для надання земельної ділянки в оренду, Дніпровська міська рада надала відповідь, в якій зазначила, що порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачений чинним законодавством України, а тому позовні вимоги щодо бездіяльності Дніпровської міської ради є необґрунтованими.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишено без задоволення, рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07 квітня 2021 року касаційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній, і додатково поданими, доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, з врахуванням висновків Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань:чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду у повній мірі не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Дніпропетровської міської ради VI скликання від 29 січня 2014 року N56/47 ОСОБА_2 передано в оренду земельну ділянку площею 0,1669 га, кадастровий номер - :02:422:0113, по фактичному розміщенню незавершеного будівництва, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , строком на два роки.

На виконання рішення сесії від 29 січня 2014 року N56/47 та від 02 лютого 2011 №216/8 між ОСОБА_2 та Дніпропетровською міською радою укладений договір оренди землі від 21 лютого 2014 року та зареєстрований у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 21 лютого 2014 року, номер запису про інше речове право 4748154, земельну ділянку площею 0,1669 га, кадастровий номер -:02:422:0113, по фактичному розміщенню незавершеного будівництва, яка знаходиться по АДРЕСА_2 , строком на два роки.

Пізніше власником даного незавершеного будівництва, загальною площею 1088,8 кв.м, квартирний (багатоквартирний) житловий будинок, який складається з цокольного поверху літ.А, став ОСОБА_1 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в порядку добровільного виконання зобов`язання за позикою, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрованого 10 вересня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Мошковською Н. М. під №1026.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (витяг №106094248), що розташоване у АДРЕСА_1 , власником зазначеного багатоквартирного житлового будинку,готовністю 44%, є ОСОБА_1 . Дата формування витягу 04 грудня 2017 року 14:11:05 годин.

На теперішній час діє договір про спільну діяльність, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , згідно якого сторони об`єднали своє майно (земельна ділянка та об`єкт незавершеного будівництва) з метою досягнення спільної господарської мети, а саме, завершення будівництва багатоквартирного будинку та приміщення для дитячо-юнацької спортивної школи по АДРЕСА_7 . А отже права третьої особи по справі - ОСОБА_2 також порушуються внаслідок протиправних дій посадових осіб Дніпровської міської ради.

На розгляді суду перебувала справа за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради про поновлення договору оренди землі та визнання укладеною додаткової угоди. Предметом розгляду цієї справи була саме земельна ділянка площею 0,1669 га, розташована по фактичному розміщенню нерухомого об`єкту, яка знаходиться у АДРЕСА_1 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_7 ).

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року по цій справі позов ОСОБА_2 задоволено. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2017 року по справі №200/21311/16-ц задоволено апеляційну скаргу Дніпровської міської ради та відмовлено в задоволенні позову, оскільки, згідно до статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Постановою Верховного Суду від 26 вересня 2018 року касаційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2017 року залишено без змін.

З 2015 року на підставі договору іпотеки від 25 липня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про передачу в іпотеку нерухомого майна - незавершеного будівництва багатоквартирного житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,1669 га по АДРЕСА_1 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_7 ), а також на підставі договору від 10 вересня 2015 року про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі останньому права власності на предмет іпотеки в порядку добровільного виконання зобов`язання за позикою, власником спірної нерухомості є ОСОБА_1 .

Згідно листа відділу у м.Дніпро Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29 серпня 2017 року №29-4-0.38-1260/107-17 24 липня 2017 року у Державному земельному кадастрі зареєстровані нові земельні ділянки по АДРЕСА_7 , площею 0,0267 га, кадастровий номер::02:422:012, та площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 (на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва), шляхом поділу земельної ділянки площею 0,1669 га, кадастровий номер: :02:422:0113. Державна реєстрація була проведена на замовлення територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпропетровської міської ради.

Об`єкт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , перебуває на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_7 , площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127.

Розпорядженням в.о. міського голови Булавка Г.І. від 24 листопада 2015 року №882-р вул.Плеханова була перейменована на АДРЕСА_3 .

Розпорядженням в.о. міського голови ОСОБА_3 від 12 вересня 2017 року №1092-р визнано таким, що втратило чинність розпорядження міського голови від 15 жовтня 2014 року №553-р «Про присвоєння адреси незавершеному будівництву по АДРЕСА_5 » та доручено головному архітектурно-планувальному управлінню департаменту по роботі з активами Дніпропетровської міської ради підготувати проект рішення міської ради про присвоєння адреси не завершеному будівництвом багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 .

Згідно рішення сесії Дніпровської міської ради від 20 вересня 2017 року №80/24 «Про присвоєння адреси незавершеному будівництвом багатоквартирному нежитловому будинку по АДРЕСА_3 », зазначеному об`єкту присвоюється адреса: АДРЕСА_3 , адреси: 1. АДРЕСА_1 2. АДРЕСА_5 3. АДРЕСА_5 є адресами одного й того ж об`єкту незавершеного будівництвом багатоквартирного житлового будинку, що належить ОСОБА_1 .

Цей об`єкт нерухомості перебуває саме на земельній ділянці площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127, яка є зареєстрованою в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр".

03 січня 2018 року ОСОБА_1 було подано до Дніпровської міської ради клопотання про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою для надання земельної ділянки в оренду строком на 49 років. Однак, відповіді на його клопотання отримано не було.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення про надання в оренду позивачу земельної ділянки є протиправною, оскільки суперечить як вимогам Конституції України, так і земельному законодавству України та порушує законні права та інтереси позивача по справі.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст.55,124 Конституції України та ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

Переважне право на оренду земельної ділянки, на якій перебуває нерухоме майно ОСОБА_1 виникає саме у нього, як власника цієї нерухомості.

Так, статтею 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Наведені норми є правовою підставою для отримання Позивачем прав на земельну ділянку, на якій розташована його власність, а відсутність у нього правовстановлюючих документів на землю не є підставою для обмеження його прав як власника нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці.

Главою 19 ЗК України визначено набуття права на землю громадянами та юридичними особами.

Частина друга статті 116 ЗК України передбачає, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Механізм та порядок реалізації права надання земельних ділянок державної або комунальної власності передбачено статтями 123,124 ЗК України. З вищенаведених норм вбачається, що застосування вказаного у статті 123 ЗК України порядку можливо щодо земельних ділянок, на які нереалізоване відповідне право громадян та юридичних осіб, тобто на вільну земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності.

У свою чергу, частиною другою статті 120 ЗК України визначено, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У відповідності до ч.1 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної.

Згідно ч.2 ст.124 цього ж кодексу передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (ч.3 ст.124 ЗК України).

За однієї з умов ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Порядок передачі в оренду зазначених вище земельних ділянок громадянам, юридичним особам здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 ЗК України.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Згідно з вимогами ст.16 Закону "Про оренду землі" юридична або фізична особа, яка бажає отримати земельну ділянку, оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання).

Суд першої інстанцій визнав протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради, що полягає у неприйнятті рішення про надання в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої у АДРЕСА_6 (до 15 жовтня 2014 року АДРЕСА_7 ), площею 0,1402 га, кадастровий номер :02:422:0127 та зобов`язав Дніпровську міську раду розглянути питання щодо передачі у переважному порядку в оренду ОСОБА_1 зазначеної земельної ділянки.

Втім колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи міститься копія листа Дніпровської міської ради від 02 лютого 2018 року про розгляд клопотання ОСОБА_1 від 03 січня 2018 року (т.1 а.с.90-91).

З листа вбачається, що для всебічного та детального розгляду питання щодо надання дозволу потрібно надати копії рядку документів. В той час коли до клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою від 03 січня 2018 року, яке ОСОБА_1 подав до Дніпровської міської ради жодних документів долучено не було.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що заявлені передчасно оскільки на час подання позову бездіяльність зі сторони Дніпровської міської ради була відсутня.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

У зв`язку із зазначеним, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи результат розгляду даної справи, з врахуванням пропорційності заявлених та задоволених позовних вимог з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подачу апеляційної та касаційної скарги в розмірі 1 762 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Макаров М.О.

Пищида М.М.