Справа № 363/1444/21
Провадження №2/307/444/21
УХВАЛА
про відмову у забезпеченні позову
05 липня 2021 року м. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області у складі судді Сас Л.Р., секретар судового засідання Пальонна М.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України (за відсутності учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу) заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,
ОСОБА_1 пред`явила до ОСОБА_2 позов про стягнення грошових коштів у розмірі 81 207,44 грн. за договором поставки, предметом якого було будівництво каркасного будинку у с. Нижня Дубечня Вишгородського району Київської області.
На підставі ухвали судді Вишгородського районного суду Київської області вказану справу направлено до Тячівського районного суду Закарпатської області для розгляду за підсудністю.
Разом із позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову у вказаній справі, шляхом накладення арешту в межах суми 81 207,44 грн. на картковий рахунок, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 НОМЕР_1 ; рахунки в інших банках; нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 та рухоме майно, що належить ОСОБА_2 .
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що між нею та відповідачем існують договірні відносини, на виконання умов договору поставки від 5 жовтня 2020 року № 17/08 позивачка перерахувала ОСОБА_2 гроші в сумі 75 878,00 грн.; на даний час має місце невиконання взятих на себе обов`язків, яке полягає у порушенні строків і невиконанні обсягу робіт обумовлених договором, а відповідач уникає будь-яких контактів, відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав за відповідачем зареєстровано три арешти.
Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист порушених прав позивачки.
Частиною 1 ст. 153 цього Кодексу встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно ч. 3 ст. 153 ЦПК України суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Сокур С.О. викликалися на розгляд заяви про забезпечення позову, однак в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин.
Вивчивши заяву про забезпечення позову, дослідивши документи, які додані до неї, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову виходячи із такого.
Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Відповідно до п. 2) ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як видно із доданих до позовної заяви документів, предметом позову, який просить забезпечити ОСОБА_1 , є стягнення коштів за договором поставки і враховуючи ціну позову, заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на банківські рахунки та все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу, в межах позовних вимог на суму 81 207,44 грн.
Згідно п. п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.
Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.
Згідно правових позицій Верховного суду, які викладені в постановах Верховного Суду України від 21.11.2018 року у справах № 752/6255/18 та 13.01.2020 року № 922/2163/17 умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Однак, ОСОБА_1 не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не додано доказів щодо намірів відповідача розпорядитися майном та грошовими коштами, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Також, сам факт звернення до суду з позовною заявою з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів за укладеним договором поставки не може вважатися достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача.
Ураховуючи наведене, в забезпеченні позову слід відмовити, оскільки заява не містить належного обґрунтування обставин про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.
Керуючись ст. ст. 153, 258-261 ЦПК України, суд
Відмовити ОСОБА_1 у забезпеченні позову, шляхом накладення арешту на рахунки в банках, нерухоме майно та рухоме майно, що належить ОСОБА_2 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.Р.Сас