П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 263/4147/21

Номер провадження 22-ц/804/1505/21

24 червня 2021 року місто Маріуполь

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів -Лісового О.О., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Сидельнікової А.В.,

сторони:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Лебедєв Олександр Вячеславович, на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2021 року, постановлену у складі судді Кияна Д.В.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову про визнання заповіту недійсним, з яким має намір звернутись.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявниці - ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Будучи єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , заявниця до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки на день смерті матері була зареєстрована з останньою за однією адресою, а тому вважається такою що прийняла спадщину. 26 березня 2021 року їй стало відомо, що квартира, яка належала її матері, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 березня 2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіда О.А., належить ОСОБА_2 . З огляду на те, що спадкодавець ОСОБА_3 під час підписання заповіту знаходилась в тяжкому і безпорадному стані і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, заявниця вважає, що є підстави для визнання даного заповіту недійсним за її позовом, з яким вона має намір звернутись. Просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 123) до розгляду справи по суті, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі його винесення на її користь.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. В порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 123).

Забезпечуючи позов, місцевий суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Лебедєв О.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду про забезпечення позову скасувати.

Скарга мотивована тим, що місцевий суд розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову з порушенням строків, передбачених вимогами ч.1 ст.153 ЦПК України. Крім того, постановляючи оскаржувану ухвалу 09 квітня 2021 року, суд першої інстанції не врахував інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема ОСОБА_4 , якому 03 квітня 2021 року ОСОБА_2 продала успадковану після смерті ОСОБА_3 квартиру, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 квітня 2021 року. При цьому суд виходив з наданого заявницею витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02 квітня 2021 року, згідно з яким власником спірної квартири є померла ОСОБА_3 . Скаржниця вважає, що з урахуванням того, що право власності на спірну квартиру їй не належить, вона не може в майбутньому виступати в даній справі в статусі учасника справи, що місцевий суд не прийняв до уваги.

Доводи і заперечення інших учасників справи.

Заінтересовані особи своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Лебедєв О.В. у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду про забезпечення позову скасувати. ОСОБА_2 направила до суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі та задовольнити її апеляційну скаргу.

Заявниця в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржене судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Фактичні обставини справи.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 02 квітня 2021 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с 14).

На вищезазначене нерухоме майно, ОСОБА_2 отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 березня 2021 року, посвідчене приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області (а.с 17).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Схожий за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний із позовною вимогою, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Оцінюючи співмірність, необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, відповідність заявленій вимозі, їхній меті, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову ОСОБА_1 у поданій заяві зазначила, що ОСОБА_2 наполягає на тому, щоб вона звільнила спірну квартиру, яка є її єдиним житлом, в якому вона зареєстрована та проживає. Вважає, що ОСОБА_2 має намір продати дану квартиру, що зробить неможливим виконання судового рішення, яке буде ухвалене у справі про визнання заповіту недійсним.

Установивши, що між сторонами дійсно виник спір, надавши належну правову оцінку доводам заявниці, на які вона посилалась як на підставу для забезпечення позову, врахувавши фактичні обставини справи, місцевий суд дійшов правильного висновку про доцільність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки існує обґрунтоване припущення невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 , з яким вона має намір звернутись.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком місцевого суду та вважає, що ОСОБА_1 належним чином обґрунтувала існування об`єктивних ризиків невиконання чи утруднення виконання у майбутньому можливого рішення суду у цій справі. Разом з тим скаржниця ОСОБА_2 не обґрунтувала в апеляційній скарзі, яким чином оскаржуваною ухвалою зачіпаються її права, з огляду на те, шо спірне нерухоме майно продане останньою через чотири дні після звернення заявницею до суду заявою про забезпечення позову ОСОБА_4 (а.с.30). При цьому новий власник даної квартири апеляційну скаргу на ухвалу про забезпечення позову не подавав, про порушення своїх прав не заявляв.

Обраний судом першої інстанції захід забезпечення позову, передбачений статтею 150 ЦПК України, відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовано лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

Апеляційний суд відхиляє довід апеляційної скарги про те, що місцевий суд розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову з порушенням строків, передбачених вимогами ч.1 ст.153 ЦПК України, оскільки це порушення не призвело до неправильного вирішення питання про забезпечення позову.

Є необгрунтованими посилання ОСОБА_2 на те, що оскільки вона не є власником спірної квартири на теперішній час, вона не буде мати статус учасника справи за позовом ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, оскільки заповіт, який має намір оспорювати ОСОБА_1 , складений на користь скаржниці.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що суд першої інстанції постановив ухвалу про забезпечення позову з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Лебедєв О.В., залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Лебедєв Олександр Вячеславович, залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 25 червня 2021 року.

Суддя: