Справа № 367/3985/16-ц
Провадження №2/367/67/2021
УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2021 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Бичок Т.П.,

представника відповідачів ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Прилипко Валентина Василівна про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання частково недійсним договору дарування нерухомого майна, визнання права власності на частину нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Прилипко Валентина Василівна про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання частково недійсним договору дарування нерухомого майна, визнання права власності на частину нерухомого майна.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 січня 2021 року заяву ОСОБА_2 задоволено, замінено сторону по справі 367/3985/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,3-я особа приватний нотаріус Прилипко Валентина Василівна про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя,визнання частково недійсним договору дарування нерухомого майна, визнання права власності на частину нерухомого майна, а саме замінено позивача ОСОБА_5 на її правонаступника ОСОБА_2 .

Розпорядженням керівника апарату Ірпінського міського суду Київської області № 18 від 16 лютого 2021 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Прилипко Валентина Василівна про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання частково недійсним договору дарування нерухомого майна, визнання права власності на частину нерухомого майна призначено до повторного автоматичного розподілу у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_6 у відставку.

Після автоматичного розподілу автоматизованою системою документообігу справу передано на розгляд судді Кравчук Ю.В.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 лютого 2021 року прийнято до свого провадження справу № 367/3985/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Прилипко Валентина Василівна про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання частково недійсним договору дарування нерухомого майна, визнання права власності на частину нерухомого майна, та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 19 квітня 2021 року на 16 годину 00 хвилин.

Позивач ОСОБА_2 про дату час та місце судового засідання, призначеного на 19 квітня 2021 року на 16 годину 00 хвилин, повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.143, т.2).

Однак, в судове засідання, призначене на 19 квітня 2021 року на 16 годину 00 хвилин, позивач ОСОБА_2 не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Судове засідання у даній справі, призначене на 19 квітня 2021 року на 16 годину 00 хвилин, відкладено у зв`язку з неявкою позивача, на 29 червня 2021 року на 11 годину 00 хвилин.

Позивач ОСОБА_2 про дату час та місце судового засідання, призначеного на 29 червня 2021 року на 11 годину 00 хвилин, повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.155, т.2).

Однак, в судове засідання, призначене на 29 червня 2021 року на 11 годину 00 хвилин, позивач ОСОБА_2 не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Таким чином, в силу ч. 3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач не з`явилася до суду повторно без поважних причин.

Заслухавши думку представника відповідачів, який просив залишити позов без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача, суд приходить до наступних висновків.

Як зазначено в ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, як джерела права. Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України"). Між тим, статтями 223, 257 ЦПК України врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно із ч. 5 ст. 223, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (не залежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду, а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Враховуючи викладене, а також, зважаючи на розумні строки розгляду справ, суд вважає за доцільне залишити позов без розгляду, оскільки, позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Прилипко Валентина Василівна про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання частково недійсним договору дарування нерухомого майна, визнання права власності на частину нерухомого майна залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ю.В. Кравчук