Справа № 503/812/21
Провадження № 2-зз/503/2/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою про скасування арешту на належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 19.06.2001 року за № 8225787 про арешт всього належного йому майна по АДРЕСА_1 .

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно належним чином повідомленим з урахуванням строків розгляду заяви, передбачених ч.2 ст. 158 ЦПК України, у відповідності до положень ч.9 ст. 128 ЦПК України, а саме телефонограмою.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

В провадженні Кодимського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 2-463/00 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, за рішенням у якій 10.10.2000 року судом було видано виконавчий лист, про що свідчить копія обліково-статистичної картки на цивільну справу № 2-463 (Форми № 5) заведеної Кодимським районним судом Одеської області 02.10.2000 року та роздруківка ВП-спецрозділ від 02.06.2021 року на виконавче провадження № 3246000.

Надані до суду матеріали не містять відомостей про те коли саме виконавчий лист виданий судом 10.10.2000 року у справі № 2-463 був пред`явлений до органу державної виконавчої служби та відомостей про номер і дату відкриття виконавчого провадження за ним.

Але згідно копії постанови державного виконавця РВ ДВС Кодимського районного управлінню юстиції Одеської області Козубовської Т.О. від 18.06.2001 року, з метою забезпечення виконання виконавчого листа № 2-463/00 виданого Кодимським районним судом Одеської області 10.10.2000 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5440 грн, було накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , яка була направлена для подальшого виконання за № 261 від 19.06.2001 року.

25.11.2008 року Кодимською районною державною нотаріальною конторою, на виконання зазначеної вище постанови державного виконавця за № 261 від 19.06.2001 року, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис за № 8225787 про заборону відчуження об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 належного ОСОБА_1 , про що свідчить інформаційна довідка з відповідного Державного реєстру сформована 15.12.2020 року за № 236972004.

Таким чином арешт на належний ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 був накладений державним виконавцем в межах та з метою забезпечення виконання виконавчого провадження відкритого за виконавчим листом № 2-463/00 виданим Кодимським районним судом Одеської області 10.10.2000 року.

Надані до суду матеріали не містять відомостей про те коли саме та на якій підставі виконавче провадження, в рамках якого на житловий будинок заявника було накладено арешт, було закінчене.

Проте, згідно роздруківки ВП-спецрозділ від 02.06.2021 року на виконавче провадження № 3246000, 19.03.2007 року виконавчий лист № 2-463/00 виданий Кодимським районним судом Одеської області 10.10.2000 рокузнову надійшов для виконання до Кодимського РВ ДВС ГТУЮ в Одеській області, у зв`язку з чим 15.02.2013 року було відкрите виконавче провадження № 3246000 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 107 грн.

При цьому, в той же день, а саме 15.02.2013 року, виконавче провадження № 3246000 було закінчене з винесенням відповідної постанови на підставі пункту 8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (чинного на той час), тобто у зв`язку повним фактичним виконанням рішення, згідно довідки провідного спеціаліста ВДВС Кодимського РУЮ борг повністю сплачено та перераховано стягувачеві.

Відповідно до ч .1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV (в редакції чинній на час закінчення виконавчого провадження № 3246000), у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Однак, надані суду матеріали не містять відомостей про те, що державним виконавцем при закінченнівиконавчого провадження № 3246000 було виконано вимоги .1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, а саме зняття арешту накладеного на майно боржника ОСОБА_1 , зокрема накладеного постановою державного виконавця РВ ДВС Кодимського районного управлінню юстиції Одеської області Козубовської Т.О. за № 261 від 19.06.2001 року.

Згідно ч.1, 9-10 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позов у. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Однак, зазначена вище цивільна процесуальна норма, регулює порядок скасування заходів забезпечення позову вжитих виключно судом в межах розгляду цивільної справи за позовом або до пред`явлення позову.

Тому дана норма не може бути застосована судом при вирішенні даної заяви, оскільки з останньої однозначно вбачається те, що арешт на належний боржнику ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 був накладений державним виконавцем в межах та з метою забезпечення виконання виконавчого провадження.

Ураховуючи викладене суд вважає, що заява заявника ОСОБА_1 про скасування арешту його майна в порядку, передбаченому ст. 158 ЦПК України, є необґрунтованою, а тому не може бути задоволена судом.

Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанов Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, пункт 57 та від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, пункт 72).

В свою чергу застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17(пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40),від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Суд вважає, що ефективним способом захисту прав заявника ОСОБА_1 у конкретній дослідженій ситуації є пред`явлення цивільного позову до відповідного органу державної виконавчої служби про скасування арешту накладеного на нерухоме майно.

Керуючись ст. 158, 258-261 ЦПК України, ст. 49-50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV,суд

постановив:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя Д.В. Вороненко