07.06.2021 Єдиний унікальний номер 199/6798/20
Єдиний унікальний номер судової справи:199/7898/2020
Номер провадження: 2/205/724/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі позовну заяву Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутність, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до наступного висновку.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вбачається, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним, суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Як вбачається з матеріалів справи та позовних вимог, спір стосується проходження публічної служби ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 N 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону N 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 20 Закону N 580-VIII, поліцейські мають єдиний однострій. Поліцейський отримує однострій безоплатно. Зразки предметів однострою поліцейських затверджує Кабінет Міністрів України.

Служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень (ч. 1 ст. 59 Закону N 580-VIII).

Згідно з ч. 3 ст. 59 Закону N 580-VIII, рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, спори, що пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція узгоджується з постановами Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року, справа № 636/93/14-ц, від 12.12.2018 року у справі № 804/285/16.

У межах цивільного судочинства, суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві через вимоги п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Така правова позиція міститься в поставні Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі № 804/285/16.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від: 04.09.2019, справа № 127/7858/18; 10.04.2019 року у справі № 705/1664/17; 13.02.2019 року у справі № 636/93/14-ц; 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17; 12.12.2018 року у справі № 804/285/16.

Суд не може погодитися з позицією позивача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, що дана справа має розглядатися в порядку цивільного судочинства, що викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року, оскільки Велика Палата Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16 відступила від висновків, викладених у постановах від: 03.10.2018 року у справі № 755/2258/17; 20.06.2018 року у справі № 815/5027/15; 10.04.2018 року у справі № 533/934/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 року у справі № 804/285/16 змінила практику розгляду цієї категорії спорів, в якій вказано, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства (п. 28 постанови Верховного Суду від 05.03.2021 року, справа № 140/1738/19.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 755/10947/17, провадження № 14-435цс18, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також, ч.1 ст. 156 ЦПК України визначено, що якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що провадження у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування, слід закрити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 19, 133, п. 1 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 258-260, 263, 353 ЦПК України, ст. 4, 19 КАС України, ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», ЗакономУкраїни «Про Національну поліцію», Законом України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

1.Провадження у цивільній справі за заявою Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення вартості предметів однострою особистого користування-закрити.

2. Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В. Мовчан