Єдиний номер справи 473/2972/20
Провадження 22-ц812/1166/21 Головуючий по 1 інстанції Ротар М.М.
Головуючий і доповідач по 2 інстанції Колосовський С.Ю.
П О С Т А Н О В А

І м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2021р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

Колосовський С.Ю., Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Богуславська О.М.,

за участі: позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2021р.

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод,

встановила:

У вересні 2020р. ОСОБА_1 , ОСОБА_5 пред`явили позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод шляхом покладення обов`язку по наданню доступу до стіни житлового будинку по АДРЕСА_1 для періодичного огляду один раз на три місяці та весною кожного року для капітального або косметичного ремонту та прибрати арку від вікон будинку.

Позивачі зазначали, що суміжним землекористувачем та власником житлового будинку по АДРЕСА_2 є відповідач.

Частина їх з відповідачем межі проходить по стіні їхнього будинку, у зв`язку з чим їм потрібен вільний доступ для підтримання її в належному стані, виконанні ремонтних робіт та інше. До того ж відповідач у травні 2020р. зруйнував відмостку під стіною будинку, що призводить до його руйнування.

За генеральним планом забудови міста земельна ділянка від стіни їх будинку в бік відповідача на 1 метр була у їх постійному користуванні, але їм не відомо чому нею став користуватись відповідач.

Крім того, напроти їх двох вікон, які виходять у двір відповідача ним збудована арка, що їх повністю затіняє.

Посилаючись на те, що відповідач в досудовому порядку не побажав врегулювати спір, позивачі просили про задоволення позову.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2021р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач, в поданому відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених 25.01.2017р. державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області.

ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 22.11.2018р. державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області.

Сторони є землекористувачами земельних ділянок за вказаними адресами між якими існує спір щодо погодження меж суміжного землекористування, який в досудовому прядку не був вирішений, хоча й розглядався органом місцевого самоврядування, яким рекомендувалось замовити документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок та у разі виявлення факту порушення меж звертатись до суду.

Вказані рекомендації сторонами виконані не були, позовних вимог про відновлення меж суміжного землекористування не заявлялось.

З наявних в матеріалах справи технічних паспортів на житлові будинки сторін, викопіювання з генерального плану (основного креслення) м. Вознесенська та викопіювання з топографо-геодезичного плану не вбачається, що межа суміжного землекористування повинна проходити від стіни будинку позивачів в бік відповідача на 1 метр.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що проживає у будинку з 1986р., з попереднім суміжним землекористувачем не було конфліктів, а позивачами хоча й існують непорозуміння, але перешкод у користуванні власністю позивачам він не вчиняє, вони мають вільний доступ до своєї стіни для її обслуговування, а арка була встановлена ще у 1988р. його батьками.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи №02/20 від 23 вересня 2020р., яку було проведено за замовленням ОСОБА_3 межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 з 1994р. не змінювались, стіна житлового будинку позивачів знаходиться в хорошому експлуатаційному стані і на даний час не потребує будівельних робіт, санітарні та будівельні та норми розміщення арки, яка знаходиться на відстані 1,35м від стіни будинку позивачів не порушені.

З`ясувавши, що позивачами не було надано доказів на підтвердження факту порушення їх прав відповідачем внаслідок захоплення частини належної їм земельної ділянки та наявністю арки біля їх житлового будинку, а вимог щодо встановлення сервітуту (глава 32 ЦК) ними не заявлялось, суд дійшов до вірного висновку про відсутність підстав, передбачених ст.391 ЦК для задоволення позову.

Аргументи в апеляційній скарзі щодо неправомірних дій відповідача, які призводять до порушення їх прав як співвласників житлового будинку та землекористувачів буди предметом дослідження суду першої інстанції і наданим сторонами доказам з цього приводу дана оцінка у відповідності з вимогами ст.89 ЦПК.

Доводи про відсутність підстав для стягнення витрат відповідача на правничу допомогу не можна визнати обґрунтованими, тому що відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК у разі відмови у задоволені позову судові витрати покладаються на позивача.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ст.375 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.367,374,375,382 ЦПК, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 квітня 2021р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів лише у випадках, передбачених ст.389 ЦПК.

Повний текст постанови виготовлено 07 липня 2021р.

Головуючий: Судді: