Справа № 464/4722/19 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/811/2076/20 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
Провадження № 22-ц/811/2077/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова в складі судді Дулебка Н.І. від 13 травня 2020 року та на додаткове рішення цього ж суду від 01 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , за участі третьої особи Шостої львівської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , за участі третьої особи Шостої львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Додатковим рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 01 червня 2020 року стягнуто з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянки Республіки Чехія № НОМЕР_1 , виданий 29.03.2018) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 462 (одинадцять тисяч чотириста шістдесят дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2020 року оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким позов задоволити і стягнути з відповідача судові витрати.

Вважає рішення безпідставним, протиправним, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Звертає увагу, що суд першої інстанції детально описав медичні довідки позивачки, які підтверджують її тривалу непрацездатність, пов`язані з травмою коліна та рядом операцій, складність у пересуванні, однак не надав оцінки даним доказам. З рішення суду не зрозуміло з яких мотивів ці докази відхилені, а якщо взяті до уваги то чому не враховані при прийнятті рішення. Вказує, що перебування її в Україні протягом кількох днів, в стані обмеженої рухливості, під час державних вихідних та неробочих днів не свідчить, що реальну можливість їй реалізувати своє право на спадкування. Зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки листу нотаріуса на її ім`я повідомлення спадкоємцю, яке нотаріус оформив лише 19.08.2019 року, тобто після закінчення 6-місячного строку для прийняття спадщини та той факт, що вже наступного дня вона подала заяву про бажання прийняти спадщину.

Додаткове рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 червня 2020 року оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати додаткове рішення та стягнути з відповідача судові витрати.

Вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам до судового рішення, які викладені у Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських судів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень. Зазначає, що оскільки основне рішення підлягає скасуванню, то і додаткове рішення про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає скасуванню з стягненням витрат з відповідача на користь позивача, а саме: сплачені судові збори, витрати на отримання позивачем правничої допомоги.

В судове засідання позивачка та представник третьої особи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та те, що в судовому засіданні інтереси позивачки захищав представник та від Шостої львівської державної нотаріальної контори надійшов лист про розгляд справи без участі їх представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачки на підтримання апеляційних скарг, відповідачки та її представника в заперечення скарг, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 1270, ст. 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, та відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що ОСОБА_9 , який є батьком позивача ОСОБА_6 , громадянки Республіки Чехія (попереднє ім`я ОСОБА_10 ) та відповідача ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Львові. Суд встановив з матеріалів спадкової справи, відповідач ОСОБА_7 18.04.2018 звернулася до Шостої львівської державної нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини. Особа ОСОБА_11 у вищевказаній заяві серед іншого повідомила про те, що крім неї спадкоємцем є ОСОБА_10 . 20.08.2019 до Шостої львівської державної нотаріальної контори надійшов лист Неуманнової С., в якому остання повідомила про намір звернутися до суду щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9 . Суд зазначив, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивачем ОСОБА_12 вказано те, що проживає на території Республіки Чехія, протягом 2018-2019 років тривалий час хворіла, у зв`язку з цим перенесла складні операції, що підтверджено медичними довідками, перекладеними на українську мову. З наданих позивачем ОСОБА_12 медичних довідок суд встановив, що останній 13.12.2016 здійснено артроскопію правого коліна, пластику передньої хрестоподібної зв`язки, після операції тривала реабілітація. Суд встановив, що відповідно до довідки від 23.04.2018, тобто в період строку для прийняття спадщини, ОСОБА_12 висловлювались скарги на нестабільність прооперованого коліна та встановлено, що рухи вільні, злегка болючі, діагноз: «Нестабільність правого коліна». Пацієнтці від початку 2018 року важко пересуватися, у зв`язку з вираженою нестабільністю коліна, ходьба лише з опорою на короткі відстані, лікування поки що консервативне, тривала реабілітація, при продовженні нестабільності можливе оперативне рішення. Інші медичні довідки, в яких зафіксовано отримання 27.09.2018 травми та лікування з приводу такої, отримання травми 13.02.2019 та лікування, МРТ-обстеження від 15.04.2019, лікування з приводу ЛОР-захворювання, стосуються періоду після закінчення строку для прийняття спадщини. В ході розгляду справи суд також встановив, що позивач ОСОБА_13 була присутня на похороні батька у березні 2018 року. На виконання ухвали суду від 16.01.2020 Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби листом від 28.01.2020 надано інформацію про перетин ОСОБА_12 державного кордону України. Так, з 23.03.2018 ОСОБА_13 чотири рази перебувала на території України, зокрема: 24.03.2018 26.03.2018, 07.05.2018 10.05.2018, 07.05.2019 10.05.2019, 13.08.2019 21.08.2019. Перетин кордону в усіх випадках здійснено через пункти пропуску на території Львівської області. Таким чином, в ході розгляду справи суд встановив, що позивач ОСОБА_13 була присутня на похороні свого батька ОСОБА_9 та таким чином знала про відкриття спадщини. Крім цього, незважаючи на стан здоров`я, ОСОБА_13 протягом строку для прийняття спадщини двічі перебувала на території України протягом кількох днів. Суд зазначив, що доводи представника позивача щодо несвоєчасного повідомлення ОСОБА_6 нотаріусом про відкриття спадщини не є достатньо обґрунтованими, оскільки, відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат», таке повідомлення здійснюється з метою поставити до відома про відкриття спадщини інших, крім тих, від яких надійшло таке повідомлення, спадкоємців, а суд встановив, що ОСОБА_14 про відкриття спадщини було відомо. Також суд зазначив, що обставини, викладені у наданих представником позивача висновках Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, не є аналогічними з обставинами цієї справи. Враховуючи наведене, зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини не є поважними, у зв`язку з чим, суд вважав, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Із змісту оскаржуваного додаткового рішення Сихівського районного суду м. Львова від 01 червня 2020 року вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема на ч.1, п.1 ч.3, ст. 133, ч.ч.1-3 ст. 134, ст. 137, ч.8 с. 141, п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, та задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, виходив з того, що рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 13.05.2020 у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , за участі третьої особи Шостої львівської державної нотаріальної контори, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено. Суд встановив, що відповідно до п. 3.1 договору про надання правової допомоги від 10.12.2019, укладеного між ОСОБА_7 та адвокатом Юхманом Я.В., за надання послуг, передбачених розділом 1 цього договору, замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, що буде обумовлена в акті прийому-передачі наданих послуг, за ставками вартості наданих послуг попередньо обумовленими сторонами до підписання цього договору. Відповідно до рахунку №13/05-20 від 13.05.2020 та акту прийому-передачі наданих послуг від 13.05.2020, на підставі договору про надання правової допомоги №10/12-2019 від 10.12.2019, адвокатом Юхманом Я.В. надано замовнику ОСОБА_7 наступні правничі послуги відповідною вартістю: - 10.12.2019 усна консультація, вивчення документів отриманих ОСОБА_5 з позовною заявою (2323,20 грн.); - участь у судових засіданнях 11.12.2019, 12.02.2020, 05.03.2020, 30.04.2020 та 13.05.2020 (3500 грн.); - ознайомлення з матеріалами судової справи 16.12.2019, 06.02.2020, 11.02.2020, 10.03.2020 (1990,60 грн.); - 28.12.2019 підготовка та направлення адвокатського запиту (1216,20 грн.); - 08.01.2020 підготовка та направлення клопотання про відкладення розгляду справи (405,40 грн.); - 11.02.2020 підготовка проекту письмових пояснень на основі отриманої відповіді ДПС (1621,60 грн.); - 26.03.2020 підготовка та направлення клопотання про долучення доказів (405,40 грн.). Суд встановив, що загальна вартість наданих замовнику послуг правничої допомоги, складає 11 462,40 грн. Згідно платіжного доручення №18-1104194/С від 18.05.2020 ОСОБА_5 понесено витрати за надання правової допомоги відповідно до договору №10/12-2019 від 10.12.2019 у розмірі 11 462,40 грн. Суд також взяв до уваги те, що провадження у справі відкрито 16.09.2019, а договір про надання правової допомоги відповідачем укладено 10.12.2019. При цьому, відповідно до положень статей 134, 137 ЦПК України, відмова у відшкодуванні судових витрат у зв`язку з неподанням стороною попереднього розрахунку суми судових витрат разом з першою заявою по суті спору, є правом суду, а не обов`язком. Таким чином, враховуючи складність справи та обсяг послуг, наданих адвокатом, час, витрачений адвокатом на надання відповідних послуг, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 462,40 грн. Суд зазначив, що існування ознак неспівмірності таких витрат належним чином не доведено.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваних рішень суду першої інстанції немає, рішення відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

30.08.2019 ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_15 , третя особа Шоста Львівська державна нотаріальна контора, у якому просив встановити додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини ОСОБА_12 за померлим ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позов обґрунтовано тим, що Неу ОСОБА_16 є громадянкою Республіки Чехія та постійно проживає у м. Прага, протягом 2018 2019 років тривалий час хворіла, перенесла складні операції, тому з поважних причин вчасно не змогла подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У зв`язку з цим, вважає, що існують підстави для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Так, відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, ОСОБА_9 , який є батьком позивача ОСОБА_6 , громадянки Республіки Чехія (попереднє ім`я ОСОБА_10 ) (Т.1 а.с. 108-109) та відповідачки ОСОБА_7 (Т.1 а.с.95), помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Львові (Т.1 а.с. 94 зв.).

Із матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_9 (Т.1 а.с. 92-113), також, вбачається, що відповідачка ОСОБА_7 18.04.2018 звернулася до Шостої львівської державної нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини. Особа ОСОБА_11 у вищевказаній заяві серед іншого повідомила про те, що крім неї спадкоємцем є ОСОБА_10 (Т.1 а.с. 94).

20.08.2019 до Шостої львівської державної нотаріальної контори надійшов лист Неуманнової С., в якому остання повідомила про намір звернутися до суду щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9 .

Причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивачем ОСОБА_12 вказано те, що проживає на території Республіки Чехія, протягом 2018-2019 років тривалий час хворіла, у зв`язку з цим перенесла складні операції. Вказане позивачем підтверджено медичними довідками, перекладеними на українську мову (Т.1 а.с. 53-72).

З наданих позивачем ОСОБА_12 медичних довідок встановлено, що останній 13.12.2016 здійснено артроскопію правого коліна, пластику передньої хрестоподібної зв`язки, після операції тривала реабілітація.

Також, згідно медичної інформації від 23.04.2018 року, тобто в період строку для прийняття спадщини, ОСОБА_12 висловлювались скарги на нестабільність прооперованого коліна та встановлено, що рухи вільні, злегка болючі, діагноз: «Нестабільність правого коліна». Пацієнтці від початку 2018 року важко пересуватися, у зв`язку з вираженою нестабільністю коліна, ходьба лише з опорою на короткі відстані, лікування поки що консервативне, тривала реабілітація, при продовженні нестабільності можливе оперативне рішення (Т.1 а.с. 57-58).

Також, судом першої інстанції правильно встановлено, що інші медичні довідки, в яких зафіксовано отримання 27.09.2018 травми (Т. 1 а.с. 53-54) та лікування з приводу такої (а.с, 59-60), отримання травми 13.02.2019 та лікування (а.с. 63-66, 69-70), МРТ-обстеження від 15.04.2019 (а.с. 67-68), лікування з приводу ЛОР-захворювання (Т.1 а.с. 55-56, 61-62, 71-72) стосуються періоду після закінчення строку для прийняття спадщини.

Крім цього, як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції позивачка ОСОБА_13 була присутня на похороні батька у березні 2018 року, а саме перебувала в Україні у період з 24.03.2018 року по 26.03.2018 року (відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 31.01.2020 року №0.184-3724/0/15-20-Вих (Т.1 а.с. 157). Вказаного позивачкою не спростовувалось.

Також, з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби від 31.01.2020 року №0.184-3724/0/15-20-Вих про перетин ОСОБА_12 державного кордону України вбачається, що з 23.03.2018 ОСОБА_13 чотири рази перебувала на території України, зокрема: 24.03.2018 26.03.2018, 07.05.2018 10.05.2018, 07.05.2019 10.05.2019, 13.08.2019 21.08.2019. Перетин кордону в усіх випадках здійснено через пункти пропуску на території Львівської області.

Відтак, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка ОСОБА_13 , яка була присутня на похороні свого батька ОСОБА_9 знала про відкриття спадщини.

Крім цього, судом правильно встановлено, що стан її здоров`я у період 6 місяців після смерті батька не був настільки критичним чи важким, що об`єктивно унеможливлював подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Так, як вбачається із наведеного вище у шестимісячний строк після смерті батька позивачка двічі перебувала на території України протягом кількох днів у приватних поїздках. Вказане відповідно свідчить про можливість її пересування на великі відстані, перетину кордону, поїздок в Україну, перебування в Україні та відповідно подання нею заяви про прийняття спадщини у період шести місяців після смерті батька та відсутність непереборних, істотних труднощів на вчинення цих дій.

Також, судом вірно відхилено доводи представника позивачки щодо несвоєчасного повідомлення ОСОБА_6 нотаріусом про відкриття спадщини, оскільки, відповідно до положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат», таке повідомлення здійснюється з метою поставити до відома про відкриття спадщини інших, крім тих, від яких надійшло таке повідомлення, спадкоємців, а судом встановлено, що ОСОБА_14 про відкриття спадщини було відомо.

Відтак, наведені позивачкою причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька не слід вважати поважними та таких судом не встановлено.

Зважаючи на вказане, позивачка могла у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, жоднихпричин, що були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій нею не наведено.

Зважаючи на вказане, а саме те, що наведені позивачкою причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька не можна вважати поважними, позов відповідно є необґрунтованим та судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні такого.

Що стосується оскаржуваного додаткового рішення то таке скасуванню не підлягає оскільки основне рішення залишається в силі та позивачкою жодних обґрунтованих мотивів, окрім незаконності основного рішення, для скасування такого не наведено.

Зважаючи на вказане, доводи скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому доводи апеляційної скарги вцілому слід визнати необґрунтованими, а саму скаргу слід залишити без задоволення

Рішення ж суду та додаткове рішення, як такі, що відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2020 року та на додаткове рішення цього ж суду від 01 червня 2020 року залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2020 року та додаткове рішення цього ж суду від 01 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 06 липня 2021 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Р.В. Савуляк

М.М. Шандра