УХВАЛА

про повернення позовної заяви

23 червня 2021 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Леньо С. І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, просить ухвалити рішення, яким стягнути з держави Україна через ГУ ДКС у Львівській області за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 20 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Як на підставу позову покликається на те, що 15.01.2021 працівники поліції незаконно притягнули його до адміністративної відповідальності, чим заподіяли моральну шкоду.

Вивчивши позовну заяву, вважаю, що таку слід повернути з огляду на таке.

Згідно вимог частини третьої статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України в чинній редакції одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України)

За змістом частини першої ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною другою статті 44 ЦПК України визначений перелік дій сторони, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами.

Зокрема, зловживанням процесуальними правами може бути визнано завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з метою зміни підсудності.

Як уже зазначалось вище, одним із відповідачів у справі є Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області, яке знаходиться на території Личаківського району м. Львова. Вказаний позов пред`явлено до Личаківського районного суду м. Львова за правилами ч. 2 ст. 27, ч. 15 ст. 28 ЦПК України, тобто за місцезнаходження Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області, про що позивач зазначив на другій сторінці свого позову.

Позивач також не проживає на території Личаківського району м. Львова, і тому, за правилами альтернативної підсудності, які передбачені у ч. 4 ст. 28 ЦПК України спір також не підсудний Личаківському районному суд м. Львова.

Інший відповідач ДПП у м. Києві також не знаходиться на території Личаківського району м. Львова.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17 (провадження № 14-514цс19) (пункти 63, 64), від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) (пункт 71) зазначено, що у справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діянням якого завдано шкоду.

Залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19) (пункт 44)).

Про вказане позивач не міг не знати, оскільки на сторінці шостій свого позову з посиланням на відповідну практику Верховного Суду він сам зазначає, що обов`язок відшкодувати шкоду покладається саме на державу Україна.

В свою чергу, як зазначив Верховний Суд у справі № 569/5644/19 (постанова від 12.05.2021) кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідачем у такій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номер чи вид рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення.

Наведене вище свідчить про те, що залучення відповідачем ГУ ДКС у Львівській області є завідомо безпідставним та зроблено виключно для зміни підсудності, що в розумінні п. 4 ч. 2 ст. 44 ЦПК України є зловживанням правом, оскільки позивач сам в своїй позовній заяві згадує судову практику, яка передбачає відповідальність саме держави, а не її казначейських органів чи органів, діяннями яких заподіяно шкоду.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Тому позовну заяву слід повернути позивачу, оскільки протилежний підхід призвів би до створення практики, коли аналогічний позов міг би пред`являтись в будь-якій адміністративній одиниці України за місцезнаходженням будь-якого територіального органу казначейської служби, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить завданням цивільного судочинства.

Одночасно слід роз`яснити позивачу про недопустимість зловживання процесуальними правами і про можливість пред`явлення ним згаданого вище позову або за правилами альтернативної підсудності згідно ч. 4 ст. 28 ЦПК України або за правилами загальної підсудності за місцезнаходження органу, діянням якого завдано шкоду.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 44, 185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області про відшкодування моральної шкоди повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст.ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.