Провадження № 2/641/1495/2021 Справа № 641/2092/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова

у складі : головуючого - судді: Чайка І.В.,

за участю секретаря судового засідання: Дрокіної С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/2092/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа : Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі м. Харкова , Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю , та визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , третя особа : Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі м. Харкова , Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради , в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні і розпорядженням власністю , визнавши відповідача такою , що втратила право користування житловим приміщенням , а саме : квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначила , що на підставі договору дарування від 01.06.2016 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі крім позивача , також зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка є донькою позивача ОСОБА_1 . У червні 2016 року відповідач ОСОБА_2 зібрала свої речі та переїхала зі спірної квартири , та до теперішнього часу там не проживає , не сплачує рахунки за комунальні послуги , станом квартири не цікавиться. В квартирі відсутнє будь яке майно відповідача , та з 2016 року ОСОБА_2 не зверталась до правоохоронних органів з метою вселитись у квартиру. На підставі викладеного , позивач просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю , шляхом визнання втратившою ОСОБА_2 права користуватись житловим приміщенням.

Ухвалою суду від 24.03.2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Представником третьої особи до суду подані письмові пояснення , в яких представник зазначив про розгляд справи за його відсутністю та просив ухвалити рішення по справі у відповідності до вимог чинного законодавства.

13.06.2021 року до суду від відповідача надійшла заява , в якій вона позов визнала повністю , просила розглядати справу за її відсутністю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила , що відповідач по справі її донька. З 2016 року відповідач проживає в Іспанії. Комунальні послуги в спірній квартирі не сплачує.

Суд, заслухавши доводи позивача , допитавши свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Як визначено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 01.06.2016 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 58,7 кв.2 (а.с.9).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.06.2016 року № 60568381 та інформації з Державного реєстру реєстру на нерухоме майно від 21.03.2021 року 249139544 ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Відповідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 04.03.2021 року, у спірній квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.12).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила , що позивач по справі ОСОБА_1 її подруга. ОСОБА_1 з проживає одна з 2004 року , її донька виїхала за кордон. Речей відповідача у квартирі не має. Позивач ніколи не чинила перешкоди ОСОБА_2 у користуванні квартирою , замки не змінювала.

Свідок ОСОБА_4 , пояснила , що ОСОБА_1 її тітка , що вона мешкає одна , її донька живе за кордоном з 2005 року. Речей ОСОБА_2 у квартирі не має.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним право користування та розпорядження своїм майном.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно із статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом положень ст.41 Конституції України, ст.ст.179, 181, 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно, різновидами якого житловий будинок), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В ході розгляду справи судом встановлено , що ОСОБА_2 з 2016 року не проживала у спірній квартирі , що також підтверджується показами свідків. Крім того , спірна квартира у 2016 році була подарована відповідачем по справі своїй матері ОСОБА_1 , яка стала її повноцінним власником , речей відповідача у квартирі не має , вона не сплачує комунальні послуги , а тому не має жодних законних підстав на володіння або розпорядження цим житлом.

Враховуючи вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4,5,13,76-83,141,265,280-283 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа : Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі м. Харкова , Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю , та визнання особи такою , що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкоди у користуванні і розпорядженні власністю , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою , що втратила право користування житловим приміщенням , а саме : квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа : Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі м. Харкова , Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради , адреса : м. Харків , вул. Плеханівська 42.

Повний текст рішення складено 20 липня 2021 року.

Суддя: І. В. Чайка