КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/286/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2021 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Петренка В.С.

за участю секретаря - Ратовської А.С.,

за участю сторін:

заявник - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

заінтересована особа - ОСОБА_4

про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою, заінтересована особи - ОСОБА_4 , в якій просить суд видати обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_4 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

заборонити ОСОБА_4 наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

заборонити у будь-який спосіб ОСОБА_4 переслідувати та контактувати з ОСОБА_1 та з неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування наданої заяви ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2013 року.

Від даного шлюбу, як вказує заявник, у них народилося двоє дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник зазначає, що ОСОБА_4 постійно зловживає алкогольними напоями, ображає її та їх дітей, що негативно впливає на їх розвиток та виховання, застосовує фізичну силу.

Як стверджує заявник, відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , 04.06.2021 року були складені термінові заборонні приписи у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства за місцем проживання відносно колишньої дружини ОСОБА_1 та їх дітей, ображав нецензурною лайкою, погрожував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру. Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на десять діб, та строком на шість діб.

Також заявник зазначає, що ОСОБА_4 неодноразово був притягнутий до адміністративній відповідальності, за ст.ст. 173-2, 173-3 КУАпП, за скоєння домашнього насильства відносно неї - ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С.від 07.07.2021 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заінтересована особа - ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису.Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 08.07.2021 року заявник - ОСОБА_1 заяву про видачу обмежувального припису підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином за допомогою телефонограми, яка зареєстрована в журналі телефонограм за №205, у судове засідання 08.07.2021 року не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, з 11 жовтня 1997року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мають двох дітей - неповнолітню доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.10.2013 року, яке набрало законної сили 20.10.2013 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

У судовому засіданні 08.07.2021 року ОСОБА_1 пояснила суду, що вона та ОСОБА_4 є власниками квартири, за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи також вбачається, що 20.07.2020 року був виданий терміновий заборонний припис серія АА за №141222 стосовно кривдника ОСОБА_4 у зв`язку з скоєнням ним домашнього насильства за місцем проживання: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_2 . Заходи термінового заборонного приписи стосовно кривдника: зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. Строком на 10 діб: з 20.07.2020 року по 30.07.2020 року.

20.07.2020 року був виданий терміновий заборонний припис серія АА № 141221 стосовно кривдника ОСОБА_4 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього насильства за місцем проживання: АДРЕСА_1 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким було зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи. Строком на 10 діб: з 20.07.2020 року по 30.07.2020 року.

04.06.2021 року був виданий терміновий заборонний припис серія АА за №143025 стосовно кривдника ОСОБА_4 у зв`язку з скоєнням ним домашнього насильства за місцем проживання:АДРЕСА_1 , відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , ображав нецензурною лайкою, погрожував, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру.Заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника: зобов`язанозалишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком на 6 діб: з 04.06.2021 року до 10.06.2021 року.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. від 30.09.2020 року по справі №947/21025/20 було визнано винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Зазначеною постановою було встановлено, що ОСОБА_4 , 20.07.2020 о 11:00 годин знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильства психологічного та фізичного характеру відносно свого малолітнього сина ОСОБА_3 , 2014 року народження, що полягало в словесних образах на його адресу, наносив удари по спині. У зв`язку з чим було складено протокол про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Літвінової І.А. від 30.09.2020 року по справі №947/21021/20 було визнано винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, на підставі якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок.

Зазначеною постановою було встановлено, що ОСОБА_4 , 20.07.2020 року об 11:00 годині знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильства психологічного та фізичного характеру відносно своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , 2006 року народження, що полягало в словесних образах на її адресу та погрозах фізичною розправою.У зв`язку з чим було складено протокол про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси Пучкової І.М. від 26.02.2021 року провадження у адміністративній справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, у матеріалах справи відсутні копії постанов або ж будь-які інші відомості про те, що на ОСОБА_4 було накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Однак, зазначеною постановою було встановлено, що 24.01.2021 року о 18.00 год. ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, скоїв адміністративне порушення за ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначено Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»

За заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу

Згідно з п.п. 3, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Судом встановлено, що постановами Київського районного суду м. Одеси неодноразово було визнано винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_4 знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчиняв домашнє насильства психологічного та фізичного характеру, що полягало в словесних образах та погрозах фізичною розправою.

Крім того, судом встановлено, що відносно кривдника ОСОБА_4 неодноразовобули складені термінові заборонні приписи, якими зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи на певний строк.

При цьому, стаття 173-2 КУпАП передбачає, що вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї, - тягнуть за собою накладення штрафу від трьох до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти відсотків заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб. Ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті,- тягнуть за собою накладення штрафу від п`яти до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесята годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.

Отже, судом встановлено наявність вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд вважає, що заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо заявника та їх неповнолітніх дітей, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_4 .

Обираючи види таких обмежувальних заходів, суд враховує, характер правовідносин, що виникли між учасниками.

Суд вважає за можливе заборонити ОСОБА_4 наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та заборонити у будь-який спосіб ОСОБА_4 переслідувати та контактувати з ОСОБА_1 та з неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи питання відносно заборони ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , суд виходить з наступного.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 є співвласником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (East/West Alliance Limited v. Ukraine, № 19336/04, § 166-168, від 23 січня 2014 року).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:

- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;

- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;

- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19.

Таким чином, на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків), суд приходить до висновку, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

За таких обставин, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав щодо заборони ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , також підлягають задоволенню.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заінтересована особа - ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис строком на шість місяцівстосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_4 перебувати в місці спільного проживання ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

- заборонити ОСОБА_4 наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

.

- заборонити у будь-який спосіб ОСОБА_4 переслідувати та контактувати з ОСОБА_1 та з неповнолітніми дітьми - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Київську районну адміністрацію Одеської міської ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 09.07.2021 року.

Суддя Петренко В. С.