№ провадження 2/646/1936/2021
Справа № 646/4355/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.21 року м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова Блага І.С., вивчивши матеріали позовної заяви представника ОСОБА_1 , адвоката Іщенка Юрія Володимировича, до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

05.07.2021 року на адресу суду надійшла вказана позовна заява, в якій представник позивача просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 24.06.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Родіним Г.В. у виконавчому провадженні № 65762526 при примусовому виконанню виконавчого напису № 24868, виданого 29.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М.; зупинити стягнення за вказаною постановою на час відкриття судового провадження.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивачем ОСОБА_1 оскаржуються дії приватного виконавця Родіна Г.В. у виконавчому провадженні, відкритому у зв`язку з виконанням виконавчого напису приватного нотаріуса.

Разом з тим, юрисдикція спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби залежить від типу виконавчого документа, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, а також суб`єктів їх видання.

Отже, при визначенні юрисдикції суду щодо спору необхідно встановити, на підставі яких виконавчих документів здійснюється виконавче провадження.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; судові накази; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами у передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й рішення інших органів.

Приписами ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Якщо примусове виконання здійснюється на підставі документів, виданих іншими органами, такі заяви учасників виконавчого провадження мають розглядатися у порядку, передбаченому статтею 287 КАС України.

Така правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі 759/16206/14-ц.

Крім того, у пункті 6 абзацу 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі й під час виконання виконавчих написів нотаріуса. Такі скарги подаються до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, враховуючи, що в даному випадку виконавче провадження в рамках якого оскаржуються дії приватного виконавця було відкрито з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса, а не виконавчого документа, виданого судом на підставі судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, позивач, як сторона виконавчого провадження в статусі боржника, має право звернутись до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів.

Отже, вищевказана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Що стосується підстав звільнення позивача від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви, які передбачені ч. 3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», то з урахуванням заявлених позивачем позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця, на правовідносини, що склалися між сторонами не поширюються положення вказаного закону, оскільки спір не стосується споживчого кредиту.

Відповідно пункту 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням вищевикладеного у відкритті провадження у справі слід відмовити.

На виконання вимог ч. 5 ст. 186 ЦПК України роз`яснити позивачу про право звернення до адміністративного суду із відповідним позовом.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 10, 19, 186, 260, 353, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 , адвоката Іщенка Юрія Володимировича, до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Родіна Геннадія Вікторовича, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції», про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії- відмовити.

Роз`яснити позивачу право звернутися із відповідним позовом до адміністративного суду у визначеному законом порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ст.261, 354 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвали набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження, якщо вона не була оскаржена, або за результатами апеляційного розгляду, якщо її не скасовано апеляційним судом.

Суддя І.С.Блага