Справа № 159/1660/21
Провадження № 2/159/619/21
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 170 годин. Неправомірними діями відповідача позивачу завдано шкоди, а саме: пошкоджено автомобіль марки «Форд Транзит», 1998 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 . Згідно висновку експерта, вартість матеріального збитку складає 64584,87 грн. На сьогодні, шкода, завдана злочином, позивачу не відшкодована. Позивач просить стягнути з відповідача в його користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження майна, моральну шкоду в розмірі 40000 грн. та судові витрати у справі.

Заперечення відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав.

Мотивувальна частина рішення.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов`язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 170 годин.

Згідно вироку суду, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він, 26 червня 2019 року приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи на території млина за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_1 , з метою завдання тілесних ушкоджень потерпілому, збив палицю, якою утримувалась кришка багажника транспортного засобу марки «Ford Transit» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого умисно наніс потерпілому декілька ударів металевою частиною кришки багажника по голові, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю, а ОСОБА_2 продовжив наносити потерпілому ОСОБА_1 численні удари руками та ногами по тілу.

Відповідно до ст.22 ЦПК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст.1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1192 ЦПК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно висновку № 109 експертного автотоварознавчого дослідження від 24.10.2019, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля марки «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 64584,87 грн.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що завдана кримінальним правопорушенням позивачу матеріальна шкода в сумі 64584,87 грн. підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, оскільки дії відповідача були неправомірними, між діями і заподіяною шкодою є прямий причинний зв`язок та вина відповідача в заподіянні такої шкоди встановлена вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2020, який набрав законної сили.

Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди, підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.9 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Судом встановлено, що в результаті неправомірних дій відповідача був пошкоджений транспортний засіб, що стверджується матеріалами справи. Неправомірні дії відповідача привели до спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилась у зміні його звичного ритму життя. Позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу та неможливістю використовувати пошкоджений автомобіль, в результаті чого у нього порушились нормальні життєві зв`язки.

З урахуванням обставин справи, тривалості часу, протягом якого позивач вживав заходи для відновлення своїх порушених прав, вимушеності змін його звичного способу життя, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти в сумі 40000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

На думку суду, моральна шкода в зазначеній сумі буде відповідати вимогам розумності і справедливості та є співмірною з урахуванням глибини моральних страждань позивача.

Щодо судових витрат у цій справі.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у справі в сумі 1816 грн.

Крім того, позивачем сплачено витрати на залучення експерта в сумі 1015 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд погоджується з розміром витрат на правничу допомогу в сумі 4500 грн., оскільки ця сума підтверджується належними доказами про надання адвокатом правничих послуг у даній справі.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач подав договір від 15.07.2020 про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт та розрахунок вартості виконаних робіт правничої допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера № 20/08 від 20.08.2020 на суму 4500 гривень.

Оскільки позов задоволено, тому на відповідача покладаються витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 7-10, 12-13, 81, 82, 133, 141, 247, 263-265, 268, 274-279 , 280-282 ЦПК України, на підставі ст. ст. 4, 12-13, 22, 1166, 1192 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) кошти в сумі 64584 (шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) гривні 87 копійок, 40000 (сорок тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди та 5515 (п`ять тисяч п`ятсот п`ятнадцять) гривень судових витрат.

Стягнути ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судові витрати по справі в сумі 1816 (одну тисячу вісімсот шістнадцять) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий:С. Л. Панасюк