Справа № 740/3621/21
Провадження № 2-о/740/77/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Зінич А. С.,

учасники справи:

- заявники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

- представник заявників ОСОБА_3 ,

- заінтересована особа ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису,

установив:

29 червня 2021 року заявниці звернулися до суду з указаною заявою, в якій просили видати обмежувальний припис щодо вжиття заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_4 у вигляді:

- заборони перебування у місці проживання заявниці ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців;

- заборони наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та місць перебування постраждалих осіб, строком на 6 місяців.

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 є колишнім чоловіком ОСОБА_1 . Шлюб між ними розірвано через терор та домашнє насилля (рішення Ніжинського міськрайонного суду у справі № 740/3929).

Влітку 2020 року ОСОБА_1 вже зверталася до комісії з протидії домашньому насиллю Ніжинської міської ради, Центру БВП, але на той час дочка ОСОБА_5 не підтримала матері у намірах звернутися до суду про отримання обмежувального припису щодо батька-кривдника. Оскільки вдома постійно чинилося психічне та фізичне насилля в сім`ї: у присутності дочки чулися погрози та нецензурна лайка, вибивалися з ноги двері ОСОБА_6 покинула будинок чоловіка, дочку з батьком і його співмешканкою, переїхала до м. Прилуки та вдруге вийшла заміж.

Батько заявниці ОСОБА_2 не «взявся за розум», не взяв відповідальності за свою дочку, яка на той час стала студенткою, а продовжив пиячити зі своєю співмешканкою, а будучи в стані алкогольного сп`яніння, чинив домашнє насилля щодо своєї дочки, змушуючи її покинути приміщення. Не маючи спокою в батьківській оселі, де вона має свою кімнату, і де вона зареєстрована, ОСОБА_5 доводилося втікати до баби.

Замки, які баба та мама вставляють у двері кімнати ОСОБА_5 , тримаються до першої сварки, а потім вибиваються разом з напіврозваленими дверима. Кривдник веде себе неадекватно, не боячись відповідальності, а дочка живе у постійному страху та здригається при кожному гуркоті.

Неадекватна поведінка кривдника негативним чином відбивається на психологічному здоров`ї молодої дівчини, формує відразу до чоловічої статі.

Неодноразові звернення до правоохоронних органів, суду про притягнення до адміністративної відповідальності не надали належного результату. Після знущань над колишньою дружиною ОСОБА_4 перейшов до дочки, яку намагається «вижити» з дому та залякати.

Наразі суддею ОСОБА_7 з 26 квітня 2021 року відкрито два провадження (справа № 740/2375/21 про вчинення домашнього насильства та № 740/2373/21 про ухилення від виконання батьківських обов`язків), розгляд яких призначено на 06.07.2021.

Зважаючи на це, вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_4 щодо дочки ОСОБА_5 , а також настання тяжких наслідків для здоров`я і життя є дуже високою, а тому за захистом своїх прав заявниці звернулися до суду з указаною заявою.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою, заяву призначено до розгляду в судове засідання на 12-00 год. 01 липня 2021 року.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 підтримали заяву з викладених у ній обставин, просили задовольнити.

Заявниця ОСОБА_2 пояснила, що її батько і раніше вживав спиртні напої, останнім часом часто почав цим зловживати. Батьки сварилися через це і через брак коштів. Батько приводить додому друзів пиячити. У квартирі по АДРЕСА_2 вона зареєстрована, в неї є окрема кімната (її частка), але їй страшно там жити. Їй допомагає баба з боку матері, в якої вона проживає близько двох років «то тут, то там». Вважає, що оскільки має у власності своє житло, то хоче це право реалізувати і жити в себе вдома. На теперішній час вона не може там проживати, пару разів її виганяв батько.

Представник заявниці ОСОБА_3 додала, що насилля, яке чинить ОСОБА_4 щодо дочки ОСОБА_5 , носить психологічний характер, що виражається в тому, що він її ображає, сварить, залякує, нецензурно висловлюється в її бік, і це все відбувається, коли він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, а цим він зловживає.

ОСОБА_4 категорично заперечив проти задоволення заяви та просив відмовити в її задоволенні, пославшись на те, що він не заперечує і ніколи не заперечував, щоб у квартирі проживала його дочка ОСОБА_5 . Зазначив, що не чинив психологічного тиску на дочку, вона все придумала. З колишньою дружиною сварилися, а дочку не ображав словесно. Дочка має доступ до квартири, своєї кімнати, інколи приходить ночувати, вони спілкуються. Коли дочка приходила в квартиру з бабою, то він їх виганяв, бо, вважає, що бабі там нічого робити, жодного відношення до квартири вона не має. Вважає, що дочка все придумує, на неї негативно впливає баба. Стосовно вибитих дверей погодився, але пояснив, що це зумовлено необхідністю перевірки технічного стану засобів опалення у квартирі, і він проти щоб кімната ОСОБА_5 закривалася на замок. До нього додому приходять сусіди, кум, вони випивають, але цим він не зловживає. Також зазначив, що дочка проживає у баби, а він не має іншого житла крім цієї квартири.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) показала, що є бабою ОСОБА_5 . ОСОБА_4 її колишній зять ніколи не утримував дочки, постійно випивав, стабільної роботи не має, за останні два роки сорок разів викликали поліцію. ОСОБА_4 з сокирою викидав на вулицю її та внучку ОСОБА_5 , бив останню, обзивав, що вона знає зі слів ОСОБА_5 , а також їй відомо, що батько гонить з квартири дочку.

Свідок ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) суду показала, що є цивільною дружиною ОСОБА_4 , а з ОСОБА_5 вона в нормальних (не ворожих) відносинах. На її думку, подання заяви обумовлено тим, що ОСОБА_5 хоче бути в квартирі власницею і господинею, і щоб там не проживала вона. Батько завжди був з ОСОБА_5 , вона раніше їх постійно вдвох бачила, він займався її вихованням. Мілєна проживає з бабою, останнім часом часто приходить до квартири, залишається ночувати, там є її кімната, навіть більшою площею, ніж та, в якій проживає вона з чоловіком та дитиною. Мілєна уникає спілкування з нею, і це, на її думку пояснюється тим, що на неї впливає баба і негативно налаштовує проти нової сім`ї батька. Зазначила, що у батька з дочкою немає конфліктів і сварок, він спокійний і добре до неї ставиться. Стосовно вживання спиртних напоїв, то вони вживають як і всі люди, по святах (сімейних, державних). Щодо дверей, то він був змушений їх відкрити щоб перевірити електрику, а ключів у нього не було.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає у своєї рідної баби за адресою: АДРЕСА_3 .

Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Згідно з актом з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення від 20 квітня 2021 року, складеним стосовно ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , зі слів дитини, її батько ОСОБА_4 кричав, штовхав, погрожував за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта проведення оцінки рівня безпеки дитини (без дати), складеного стосовно ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , дівчина розповіла, що батько штовхав її, агресивно себе поводив. Дитина збуджена, оскільки батько вчинив до неї фізичне насильство, дівчина ображена на батька. Батько вживає спиртні напої, внаслідок чого він агресивно себе поводить. Також, на її думку, він ображений, що вона залишила його. Дівчина проживає у баби ОСОБА_8 . Вона поклала речі в одній з кімнат, проте батько постійно виламує двері.

Згідно з актом з`ясування обставин вчинення насильства в сім`ї або реальної загрози його вчинення від 21 серпня 2020 року, складеним стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_4 часто зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з чим вчиняє сварки, погрожує, чинить фізичне насильство.

У відповіді Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області від 20 липня 2020 року № 139/16/124/46-2020 на ім`я ОСОБА_3 зазначено, що відповідно до відомостей інформаційного порталу впродовж 2015 2020 роки від ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , надійшло дев`ять звернень, а саме: 19 березня та 09 серпня 2019 року, 22 травня, 04, 24 та 26 червня, 16 липня 2020 тричі.

Щодо події 09 серпня 2019 року, то згідно з довідкою про результати перевірки від 21 серпня 2019 року, з ОСОБА_4 проведено бесіду профілактичного характеру та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 вересня 2019 року притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Згідно з довідкою Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області від 09 липня 2020 року, 26 червня 2020 року до канцелярії надійшла заява ОСОБА_6 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_4 вчинив з нею сварку. Опитана ОСОБА_6 повідомила, що у 2019 році розлучилася з чоловіком, але змушена проживати в його будинку, так як свого житла не має. 25 червня 2020 року він вчинив з нею сварку, під час якої виражався нецензурною лайкою в її бік, погрожував розправою.

У справі відсутня копія постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за вказаною подією.

Установлено, що ОСОБА_6 близько року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , переїхала проживати до м. Прилуки.

Заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу стосовно ОСОБА_4 обмежувального припису строком на шість місяців з підстав застосування останнім стосовно дитини психологічного насильства, яке проявляється у вчиненні сварок і образ.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Згідно зі ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. 76 79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом ураховані та виконані приписи ст. 294 ЦПК України, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ІV розділом.

Жодних клопотань від учасників справи не надійшло.

Також судом ураховано положення ст. 350-5 ЦПК України, відповідно до якої с уд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

07 листопада 2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07 грудня 2017 року прийнято Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

У статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» наведено визначення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

- домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п. 7, 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно зі ст. 26 цього Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Таким чином, під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суду необхідно встановити, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дати їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів щоб запобігти домашньому насильству в подальшому.

Судом установлено, що всі долучені до матеріалів справи документи, на які посилаються заявники, свідчать про те, що заявниця ОСОБА_1 неодноразово у 2019 2020 роках повідомляла уповноважені державні органи щодо вчинення домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_4 , і один раз у 2019 році його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Стосовно заявниці ОСОБА_2 , то у справі відсутні жодні належні докази на підтвердження вчинення її батьком ОСОБА_4 психологічного насильства стосовно неї.

Вищевказані акти підтверджують лише повідомлення ОСОБА_2 інформації щодо домашнього насильства з боку батька, однак підтвердження дійсного завдання такого насильства не встановлюють. Інші належні докази щодо застосування психологічного насильства в матеріалах справи відсутні.

При цьому суд ставиться критично до показів свідка ОСОБА_8 , яка є бабою ОСОБА_2 та колишньою тещею ОСОБА_4 , враховуючи, що з останнім вона перебуває в неприязних відносинах. Також ці покази не підтверджуються жодними належними доказами в справі.

Крім цього, суд ураховує, що постійним місцем проживання заявниці ОСОБА_2 є будинок за адресою: АДРЕСА_3 , в якому вона проживає разом зі своєю бабою. У квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , вона лише зареєстрована та не проживає постійно.

Стосовно заявниці ОСОБА_1 , то із заяви не вбачається, і представник у судовому засіданні не довів обставини про порушення її прав ОСОБА_4 станом на час звернення до суду з указаною заявою, враховуючи при цьому, що вона близько року не проживає по АДРЕСА_1 .

За результатами судового розгляду не встановлено, що ОСОБА_4 чинить стосовно своєї дочки ОСОБА_2 психологічне насильство, щодо запобігання якому в суду були б підстави застосувати положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За таких обставин суд вважає, що вимоги заявниць про видачу обмежувального припису щодо вжиття заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_4 у вигляді: заборони перебування у місці проживання заявниці ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на шість місяців; заборони наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та місць перебування постраждалих осіб, строком на 6 місяців, не є законними та обґрунтованими. Підстави, на які посилалися заявниці в своїй заяві, не підтвердилися в установленому законом порядку.

За встановлених судом обставин, відносини між сторонами не є такими, за умови яких суд дійшов би висновку про наявність домашнього насильства та необхідність застосування до ОСОБА_4 обмежувального припису з метою протидії домашньому насильству відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а відтак заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 293, 294, 350-1, 350-6 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_4 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене і підписане 07 липня 2021 року.

Суддя І. М. Шевченко