Справа № 500/2668/19
Провадження № 2/946/1183/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Грубіян Л.І.,

при секретарі - Івановій Л.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства інфраструктури України, державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконним наказу про припинення повноважень та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Міністерства інфраструктури України, Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», в якому позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства інфраструктури України «Про керівника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України (адміністрації Ізмаїльського морського порту) від 12.03.2019 року №21-О, поновити його на роботі на посаді начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського морського порт).

Позов обґрунтований такими обставинами, наказом Міністерства інфраструктури України від 12.03.2019 року №21-О (надалі-Наказ) його повноваження було припинено звільненням з 13.03.2019 року відповідно до п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, на підставі відповідного подання в.о. Голови ДП «АМПУ» від 05.03.2019 року №845/10-03-06/Вих. Вважає зазначене рішення та відповідно Наказ Міністерства інфраструктури України неправомірним, виданим всупереч чинному законодавству, а його трудові права порушеними.

Правова позиція позивача ОСОБА_1 ґрунтується на наступному. Як вбачається з Наказів Міністерства інфраструктури України від 14.07.2014 №116-О та від 12.03.2019 №21-О, а також відповідних записів в Трудовій книжці, в період з 16.07.2014 р. по 12.03.2019 р. позивач перебував у трудових відносинах з державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (далі ДП «АМПУ»), обліковувався в штаті Ізмаїльської філії цього підприємства як начальник філії (філія є відокремленим підрозділом підприємства без статусу юридичної особи), відтак підпорядкувався Голові ДП «АМПУ», отримував заробітну плату з фондів оплати праці філії як підрозділу ДП «АМПУ», на позивача розповсюджувалися правила внутрішнього трудового розпорядку ДП «АМПУ», що є додатком до Колективного договору, який укладений між ДП «АМПУ» в особі Ізмаїльської філії та Первинною профспілковою організацією Ізмаїльського порту.

Оскаржуваним Наказом визначено: «Припинити повноваження ОСОБА_1 на посаді начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», звільнивши його 13.03.2019 р. відповідно до п.5 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України.»

Пунктом 4 вказаного Наказу державному підприємству Адміністрація морських портів України наказано забезпечити видачу належно оформленої трудової книжки і провести необхідні розрахунки відповідно до вимог законодавства про працю.

Із сканованою копією тексту Наказу, на якій був відсутній підпис Міністра та був в наявності лише нерозбірливий відбиток печатки Міністерства, позивач ознайомився 13.03.2019 року, про що власноруч розписався, заявивши про наявність зауважень щодо нього.

Підставою для звільнення стало подання в.о. Голови ДП «АМПУ» від 05.03.2019 року №845/10-03-06/Вих. щодо його звільнення з посади.

Таким чином, на день звільнення позивач ОСОБА_1 був працевлаштований в ДП «АМПУ» на умовах постійного трудового договору, без будь-яких особливих (окрім передбачених КЗпП України) умов, укладення окремих трудових угод (контрактів) тощо, відтак на такі відносини розповсюджуються положення, вимоги та гарантії, передбачені КЗ пП України.

Відповідно до Статуту підприємства, ДП «АМПУ» є державним унітарним комерційним підприємством, створеним відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України, входить до сфери управління Мінінфрасруктури, та є юридичною особою публічного права. Таким чином, підприємством не є господарським товариством в розумінні ст. ст. 113,167 ЦК України, ст ст. 57,62,80,82 ГК України, ст. ЗУ «Про господарські товариства» тощо.

ОСОБА_4 було звільнено відповідно до п.5 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України. Пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 квітня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання в зв`язку із заявою позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

28 травня 2019 року представником ДП «Адміністрація морських портів України» подано відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову. В обґрунтування заперечень представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про морські порти України» керівник адміністрації морського порту (начальник морського порту) призначається на посаду та звільняється з посади центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту, за поданням голови адміністрації морських портів України.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 14.07.2014 р. № 116-О призначено Позивача з 16.07.2014 р. начальником Ізмаїльської філії ДП «АМПУ» на підставі заяви Позивача від 08.07.2014 р. та подання голови ДП «АМПУ» від 10.07.2017 р. №3736.

У відповідності до наказу Міністерства інфраструктури України від 12 березня 2019 року № 21-О «Про керівника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Ізмаїльського морського порту)» (далі - Наказ) припинено повноваження Позивача як начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського морського порту) шляхом звільнення його з посади начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського морського порту) 13 березня 2019 року на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України.

Підставою звільнення визначено подання в.о. Голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Полторацького М.М. від 05 березня 2019 року № 845/10-03-06/Вих.

З Наказом Позивач був ознайомлений 13.03.2019 року.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Відповідно до статті 47 КЗпП України 13.03.2019 року ДП «АМПУ» було проведено остаточний розрахунок з Позивачем, що підтверджується розрахунковим листом з заробітної плати за березень 2019 року та платіжним дорученням від 13.03.2019 року №708.

Того дня Позивачу було видано його трудову книжку, що підтверджується підписом Позивача у журналі видачі трудових книжок.

Крім того, позивач зазначає, що звільнення його на підставі п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України застосовується до посадових осіб господарських товариств, яким державне підприємство «Адміністрація морських портів України» не являється, а Позивач в розумінні вказаної норми права не є спеціальним суб`єктом, щодо якого може бути застосована вказана норма, тому застосування відповідачем цієї норми як підстави для звільнення Позивача є неправомірним.

Доповнення частини 1 статті 41 КЗпП пунктом 5 відбулось на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» від 13 травня 2014 року № 1255-VІІ.

Проте, враховуючи відсутність у чинному трудовому законодавстві терміну «посадова особа», ДП «АМПУ» керується ч. 3 ст. 65 ГК України, відповідно до якої керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Відповідно до абз. 5 п. 7.9 Статуту ДП «АМПУ», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 02.04.2018 р. № 149 (нова редакція) посадовими особами Підприємства є Голова Підприємства, заступники Голови Підприємства, головний бухгалтер Підприємства, члени наглядової ради Підприємства, керівники структурних підрозділів апарату управління відповідно до організаційної структури, затвердженої Головою

Підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління, керівники відокремлених підрозділів Підприємства (філій, представництв, відділень та інших відокремлених підрозділів), заступники керівників відокремлених підрозділів Підприємства (філій, представництв, відділень та інших відокремлених підрозділів), головні бухгалтери відокремлених підрозділів Підприємства (філій, представництв, відділень та інших відокремлених підрозділів).

Таким чином, Позивач відповідно до Статуту ДП «АМПУ» є посадовою особою ДП «АМПУ».

Крім того, Законом України від 11.07.95 р. № 282/95-ВР у Кодексі України про адміністративні правопорушення слова "службова особа" замінено словами "посадова особа". Таким чином, можна зробити висновок про те, що поняття "посадова особа" та "службова особа" є синонімічними.

Службова особа наділена певним обсягом повноважень і в їх межах має право вчиняти дії, що породжують, змінюють або припиняють конкретні правовідносини (наприклад, право прийняття та звільнення працівників, застосування дисциплінарних чи адміністративних стягнень тощо).

Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи, зазначені, зокрема, у підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, а саме посадові особи юридичних осіб публічного права.

ДП «АМПУ» звертає увагу суду на наступне.

Частиною 3 ст. 15 Закону України «Про морські порти України» передбачено, що керівник адміністрації морського порту (начальник морського порту) діє на підставі положення про адміністрацію морського порту, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

Відповідно до 5.1. Положення про Ізмаїльську філію державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрацію Ізмаїльського морського порту), затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 18.04.2014 № 184 (далі - Положення), керівництво філією на принципах єдиноначальства здійснює начальник Філії, який призначається на посаду та звільняється з посади Уповноваженим органом управління за поданням Голови Підприємства.

Пунктом 5.9 Положення визначено, що начальник Філії у межах повноважень, визначених законодавством України, Статутом Підприємства, цим Положенням, розпорядчими документами та довіреністю, наданою Головою Підприємства, зокрема: 1) здійснює управління поточною діяльністю Філії; 2) несе відповідальність за стан та діяльність Філії; 3) несе відповідальність за забезпечення безпеки мореплавства у Морському порту, додержанням законодавства з охорони праці, цивільного захисту, пожежної та екологічної безпеки у Філії; 4) у порядку, визначеному законодавством України, Статутом Підприємства, цим Положенням, розпорядчими документами Підприємства, внутрішніми актами Філії та відповідно до штатного розпису Філії призначає на посади та звільняє з посад працівників Філії; 5) несе персональну відповідальність за стан та діяльність Філії в межах Статуту Підприємства, цього Положення, інших розпорядчих документів Підприємства.

З огляду на викладені приписи Статуту ДП «АМПУ», Положення та враховуючи вищевказані роз`яснення, ДП «АМПУ» вважає, що твердження Позивача щодо не віднесення посади начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до посадових осіб, з якими може бути розірвано трудовий договір на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП є необґрунтованими.

Тим більше, чинним трудовим законодавством не передбачено жодних виключень з переліку посадових осіб, з якими може бути розірвано трудовий договір на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП.

Щодо посилання Позивача на те, що на його думку фактично не відбулось припинення його повноважень, наслідком якого могло бути його звільнення, ДП «АМПУ» зазначає наступне. Відповідно до Положення, Статуту ДП «АМПУ», ч. 3 ст. 15 Закону України «Про морські порти України» вирішення питання щодо звільнення начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського морського порту), у тому числі, з підстав припинення його повноважень, віднесено до компетенції Міністерства інфраструктури України. Положення, Статут ДП «АМПУ», Закон України «Про морські порти України» або інші норми законодавства не передбачають прийняття в такому випадку окремого наказу про припинення повноважень посадової особи, з подальшим прийняттям ще одного наказу про звільнення цієї посадової особи.

Враховуючи зазначене, звільнення ОСОБА_1 відповідає вимогам чинного законодавства

30 травня 2019 року відповідач Міністерство інфраструктури України подало відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому викладені заперечення відповідача проти позову. Заперечення обґрунтовані аналогічними доводами, що і заперечення ДП «АМПУ».(т.1 а.с.96-100)

06 червня 2019 року ОСОБА_4 подав відповідь на відзив Міністерства інфраструктури України. (т.1 а.с.112-117).

18 червня 2019 року відповідач ДП «АМПУ» подав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що відповідно до Положення про Ізмаїльську філію державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Статуту ДП «АМПУ», ч.3 ст.15 Закону України «Про морські порти України» вирішення питання щодо звільнення начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського порту). У тому числі, з підстав припинення його повноважень. Віднесено до компетенції Міністерства інфраструктури України.

Положення про Ізмаїльську філію державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Статуту ДП «АМПУ», Закон України про морські порті України» або інші норми законодавства (в тому числі ст.41 КЗпП України) не передбачають прийняття в такому випадку окремого розпорядчого документу про припинення повноважень посадової особи, з подальшим прийняттям ще одного наказу про звільнення цієї посадової особи.(т.1 а.с.118-129)

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник Міністерства інфраструктури України в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.

Представник Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, заслухавши позивача та представників сторін, вивчивши позовну заяву та матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності вважає, що позов необхідно задовольнити, зважаючи на наступне.

Судом встановлені, та підтверджені матеріалами справи такі обставини.

16 липня 2014 року ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на підставі наказу Міністерства інфраструктури №116-О від 14.07.2914 року на підставі заяви позивача та подання голови ДП «Адміністрація морських портів України(т.1 а.с.16)

12 березня 2019 року міністром інфраструктури України Омелян В. видано наказ № 21-О Про керівника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського морського порту) припинено повноваження Істоміна О.В. на посаді начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського морського порту) та звільнення його з роботи 13.03.2019 року відповідно до п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України. Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» забезпечити ознайомлення ОСОБА_5 з цим наказом під особистий підпис, та забезпечити видачу позивачу належно оформленої трудової книжки і проведення з ним необхідних розрахунків відповідно до вимог законодавства про працю (т. 1 а. с. 17).

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд вважає, що відносини між сторонами виникли в зв`язку із звільненням позивача з роботи з посади начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України.

Згідно з Положенням про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року № 460, Міністерство інфраструктури України (Мінінфраструктури) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінінфраструктури є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах автомобільного, залізничного, морського та річкового транспорту, надання послуг поштового зв`язку, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері авіаційного транспорту та використання повітряного простору України, розвитку, будівництва, реконструкції та модернізації інфраструктури авіаційного, морського та річкового транспорту, дорожнього господарства, навігаційно-гідрографічного забезпечення судноплавства, торговельного мореплавства, з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, а також державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості).

Звертаючись із позовом про поновлення на роботі, ОСОБА_1 посилався на те, що начальник Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України не є посадовою особою за приписами п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, відповідно до якої можливо звільнити лише посадову особу господарського товариства. На думку позивача, ДП «АМПУ» не є господарським товариством, а сам позивач не є посадовою особою в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Пункт п`ятий частини першої статті сорок першої Кодексу законів про працю України визначає додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, а саме, припинення повноважень посадових осіб.

Надаючи правову оцінку доводам позивача, суд виходить із того, що у законодавстві про працю поняття посадова особа відсутнє. Поняття «посадова особа» розкрито в ГК України у відношенні посадових осіб підприємств, у тому числі заснованих на основі державної власності (абзац 5 частини першої статті 63 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 65 ГК України керівник підприємства, головний бухгалтер, член наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Пунктом 1.1 Статуту Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в новій редакції, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури 02 квітня 2018 року № 149 зазначено, що ДП «АМПУ» є державним унітарним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 4 березня 2013 року № 133 «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України (далі Уповноважений орган управління).

Відповідно до абз. 5 п. 7.9 Статуту посадовими особами Підприємства є Голова Підприємства, заступники Голови Підприємства, головний бухгалтер Підприємства, члени наглядової ради Підприємства, керівники структурних підрозділів апарату управління відповідно до організаційної структури, затвердженої Головою Підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління, керівники відокремлених підрозділів Підприємства (філії, представництв, відділень та інших відокремлених підрозділів), заступники керівників відокремлених підрозділів Підприємства (філії, представництв, відділень та інших відокремлених підрозділів), головні бухгалтери відокремлених підрозділів Підприємства (філії, представництв, відділень та інших відокремлених підрозділів).

Таким чином, Статутом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» визначено вичерпний перелік посадових осіб ДП «АМПУ», в якому відсутній начальник філії.

Аналізуючи положення Статуту ДП «АМПУ» в сукупності із зазначеними нормами законодавства суд дійшов висновку про те, що повноваження та функції начальника філії регулюються нормами спеціального законодавства, а саме, КТМ України, а тому правовий статус начальника філії за обсягом функцій, покладених на нього законодавством є відмінним від правового статусу посадової особи підприємства будь-якої форми власності, функції якої виконуються відповідно до умов трудового договору на підставі ст. 21 КЗпП України.

Таким чином, начальник філії є особою, яка виконує повноваження та функції, покладені на нього законодавством України, а не трудовим договором, що робить його правовий статус особливим, а тому він не є особою, з якою можна розірвати трудовий договір з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, що дає підстави суду вважати, що звільнення ОСОБА_1 було незаконним, тому він підлягає поновленню на роботі.

У відповідності до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 рок № 100.

Виходячи зі змісту постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами та доповненнями) у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку у зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні повні два календарні місяці роботи.

Згідно із ч.2, п.8 ч.3 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р . нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

З матеріалів справи вбачається, що повні два місяці, що передували звільненню являються січень і лютий (довідка а/с187), позивач ОСОБА_1 був звільнений 13.03.2019 року, заробітна плата позивача становила: за січень 40519,92 гривень, лютий 42601,38 грн. на місяць, його дохід у цей період становив 83121.30 грн. (40519.92+42601.38). Середньомісячна заробітна плата 41560,65 грн. (83121.30 :2). Середньоденна заробітна плата позивача склала 2027грн. 35 коп. (83121,30 : 41 робочий день: січень - 21, лютий - 20 , 2019р.). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за час вимушеного прогулу з 13.03.2019 року по час прийняття рішення судом про поновлення у відповідності із заробітною платою за один робочий день у сумі 2027 грн. 35 коп. за кожен робочий день вказаного вимушеного прогулу.

Суд вважає, що середній заробіток за час вимушеного прогулу необхідно стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», так як ДП «АМПУ», відповідно до свого Статуту, самостійно встановлює чисельність працівників та штатний розпис на підставі фонду оплати праці, передбаченої фінансовим планом. При цьому, це не є виходом за межі заявлених вимог, так як позивачем в позові ставилось питання щодо стягнення середнього заробітку з обох відповідачів, а саме, Міністерства інфраструктури України в особі Державного підприємства «Адміністрація морських портів України».

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави.

Керуючись ст. ст. 75, 77, 78 КТМ України, ст. ст. 63, 65 ГК України, ст. ст. 21, 41, 235 КЗпП України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 267, 268, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 06.11.1996 року, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Міністерства інфраструктури України (, адреса: Київ-135, проспект Перемоги, 14), державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (, адреса: м. Київ, площа Контрактова, 10 А) про визнання незаконним наказу про припинення повноважень та поновлення на посаді задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати Наказ Міністерства інфраструктури України «Про керівника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського морського порту)» від 12.03.2019 р. № 21-О.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Ізмаїльського морського порту).

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.03.2019 року по час прийняття рішення судом про поновлення у відповідності із заробітною платою за один робочий день у сумі 2027 грн. 35 коп. за кожен робочий день вказаного вимушеного прогулу з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів і зборів у дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один календарний місяць.

Стягнути з Міністерства інфраструктури України в дохід держави судовий збір в розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) в дохід держави судовий збір в розмірі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Л.І.Грубіян