Справа № 466/8261/20 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/185/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

З участю: заявника ОСОБА_1 та її представника-адвоката Алєксєєвої Г.І., представника ВДВС Осадець М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу №466/8261/20 за апеляційною представника ОСОБА_1 - адвоката Алєксєєвої Ганни Ігорівни на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 15 грудня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Осадець М.О., заінтересована особа ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №63109264 від 24.09.2020 року,-

в с т а н о в и в :

22.10.2020 представник скаржника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в якій просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Осадець М.О. під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №63109264 від 14.09.2020 року та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Осадець М.О. про відкриття виконавчого провадження №63109264 від 14.09.2020 року.

В обґрунтування скарги зазначає, що 16.09.2020 з Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі ВДВС) надійшла постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №63109264 від 24.09.2020 року, яке відкрито на підставі виконавчого листа від 16.10.2019 виданого Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 466/8575/18. Рішенням від 16.10.2019 встановлено час та дні зустрічей батька із сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує на те, що рішення ОСОБА_1 виконувалося добровільно, а підстав для звернення до державного виконавця щодо примусового виконання рішення не було. Тому вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 15 грудня 2020 року у задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Алєксєєва Г.І.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Звертає увагу, що головний державний виконавець Осадець М.О., виносячи спірні постанови, намагається двічі стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 10 000 грн., не враховуючи тих обставин, що рішення суду виконується в добровільному порядку. Звертає увагу, що головний державний виконавець жодним чином не перевіряв виконання рішення, жодних повідомлень про визначення місця виконання рішення на адресу скаржника не надходило. Також виконавець в порушення п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження не надав боржнику строк на добровільне виконання рішення. Факт добровільного виконання рішення не був перевірений, що є порушенням ст.63 Закону «Про виконавче провадження».

Просить скасувати ухвалу суду та задовольнити скаргу в повному обсязі.

09 червня 2021 року представником апелянта адвокатом Алєксєєвою Г.І. надано суду письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до частини першої ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Алєксєєвої Г.І. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника ВДВС Осадець М.О., вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи, поясненнями учасників справи встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16.10.2019 року у справі №466/8575/ частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа:Орган опіки та піклування Шевченківської РА ЛМР про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні батька з дитиною, який проживає окремо від дитини.

Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Встановлено час та дні для зустрічей батька ОСОБА_2 із сином ОСОБА_4 , а саме: перший та третій тиждень місяця з п`ятниці з 17.00 год. до неділі 16.00 год, інші дні тижня за погодженням з матір`ю дитини- ОСОБА_1

16.09.2020 року відповідно до заяви стягувача ОСОБА_2 Шевченківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист. (а.с.38- 40).

24.09.2020 року старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС Осадець М.О. винесено постанову про відкриття провадження за виконавчим листом від 16.09.2020 року у справі № 466/8575/18. (а.с.42-43; 44-45).

24.09.2020 року державним виконавцем скеровано на адресу місця проживання ОСОБА_1 постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.09. 2020 року та роз`яснино вимоги ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до приписів ст.447 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції детально проаналізував дії державного виконавця щодо виконання виконавчого листа від 16.09.2020 року та прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження у справі №466/8575/18 на відповідність Закону України «Про виконавче провадження» та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень-це сукупність дій органів і осіб, визначених Законом України «Про виконавче провадження», що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За рішеннями про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням .

За змістом ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням( ч.6 ст. 26 Закону).

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження, державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 Закону.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги в частині, що пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання рішення суду відбулося через одинадцять місяців після його прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Щодо пояснень боржника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , що виконання рішення суду проводиться добровільно, не було необхідності звертати стягнення до примусового виконання, суд зазначає, що підставою для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження є заява стягувача про прийняття виконавчого документу для виконання.

Із доданих до матеріалів справи Актів державного виконавця від 16.10.20 року, від 18.10.20року (додано до матеріалів справи) вбачається, що державний виконавець Осадець М.О. перевіряла виконання рішення суду після винесення постанови про відкриття виконавчого листа.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 2016року) таким не передбачено надання державним виконавцем боржнику 10-денного строку для добровільного виконання рішення суду, тому пояснення скаржника та її представника не спростовують висновків суду.

30.12.2020 року головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС відповідно до п.9 ч.1 ст.39, 40 Закону винесено постанову про закінчення виконавчого провадження .

Щодо стягнення виконавчого збору , судом першої інстанції роз`яснено порядок оскарження.

Європейський Суд з прав людини прописав, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд,- і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким способом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду ( HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, g 49, ЄСПЛ від 19 березня 1997 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Алєксєєвої Ганни Ігорівни залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 15 грудня 2020 року залишити безх змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк