Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2021 Справа №607/3751/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Братасюка В.М.

за участю секретаря Паславської О.І.

захисника Гриб О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Поросить суд стягувати аліменти з відповідача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 9000 гривень щомісячно, до дати набуття повноліття та 1000 гривень додаткових витрат щомісячно до повноліття дитини. На обґрунтування вимог зазначає, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах, без державної реєстрації шлюбу, за час якого у них народився сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте жодної участі у матеріальному забезпеченні дитини відповідач не бере, крім того нею понесені додаткові витрати з участі у гуртках та секціях, тому просить стягувати з відповідача аліменти та додаткові витрати на дитину у твердій грошовій сумі щомісяця, оскільки він не вважає за потрібне добровільно брати участь в утриманні своєї дитини.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, з мотивів наведених в позовній заяві зазначивши, що саме ОСОБА_2 є біологічним батьком дитини, на підтвердження чого просив призначити судову молекулярно-генетичну експертизу.

12.07.2021року, усно проголошеною ухвалою, в судовому засіданні судом у призначенні експертизи відмовлено, оскільки предметом позову є питання стягнення аліментів, а не визнання батьківства, а відтак питання, поставлені експерту, не стосуються предмету позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні 22.06.2021року заперечив щодо задоволення позову, зазначивши, що не впевнений у тому, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його сином.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено нступне:

Як стверджує позивач ОСОБА_1 , із січня місяця 2011 року по червень 2013року вона проживала разом із ОСОБА_2 спільно, однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за №3067, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , виданим відділом ДРАЦСу Тернопільського міського управління юстиції 29.12.2011 року.

За даними вищевказаного свідоцтва про народження батьком дитини ОСОБА_3 вказаний ОСОБА_6 , матірю ОСОБА_1 .

Зі слів представника позивача батько дитини записаний зі слів матері, проте витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження в якому було б зазначено, що відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 СК України або ж відповідно до інших даних, суду не надано.

В даний час дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає із матір`ю за адресою по АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою про реєстрацію місця проживання від 12.09.2019року.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За змістом наведених норм, позовне провадження характеризується наявністю матеріально-правового спору між сторонами, відповідачем у справах позовного провадження є особа - учасник цивільних правовідносин, яка порушує, не визнає або оспорює відповідні права позивача.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальними положеннями ЦПК України обовязок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Аналізуючи докази дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до задоволення не підлягають, оскільки між сторонами наявний спір про батьківство дитини, відповідач ОСОБА_2 згідно наданими позивачем документами не значиться батьком дитини ОСОБА_3 , а тому і обов`язок щодо утримання дитини та сплати аліментів у відповідача відсутній.

Керуючись ст.ст. 4, 12,13, 81, 263, 265,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Головуючий суддяВ. М. Братасюк