н/п 2/490/2542/2021 Справа № 490/558/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.,

при секретарі - Дудник Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2018 року позивачка звернулася із позовом до відповідачів, в якому просить визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який є батьком позивачки. 23.06.2006 року ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла в рівних частках дочці ОСОБА_1 та онуку ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_3 придбала незакінчений житловий будинок АДРЕСА_1 . Даний договір був зареєстрований в Матвіївській сільській раді народних депутатів. За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначений житловий будинок було добудовано, і він став повноцінним житловим будинком. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право власності на вищезазначений об`єкт незавершеного будівництва. 21.12.2017 року позивачка звернулась до Першої держаної нотаріальної контори Миколаївської області з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Вважає, що ОСОБА_3 набула за цивільно-правовою угодою об`єкт незавершеного будівництва, до моменту своєї смерті була законним власником вже завершеного будинку, а отже, вказане майно входить до складу спадщини та може бути успадковане у передбаченому законом порядку. На підставі статті 392 ЦК України просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 22.01.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 08.08.2018 року.

27.11.2018 року від третьої особи - Першої миколаївської державної нотаріальної контори надійшла заява, в якій вона просить розглядати справу без їх представника і прийняти рішення на розсуд суду.

06.12.2018 року від Першої миколаївської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи № 527/2007, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 року, ухвалою від 10.12.2018 року провадження у справі зупинено до вступу у справу правонаступника.

04.04.2018 року до суду надійшла заява від позивача про поновлення провадження у справі у зв`язку з тим, що пройшов шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Ухвалою від 08.05.2019 року відновлено провадження у справі.

08.07.2020 року в судовому засіданні протокольною ухвалою суд ухвалив відкласти судове засідання для направлення запиту.

10.07.2020 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява, в якій вона вказує, що визнає позовні вимоги, на спадщину після смерті ОСОБА_3 не претендує, та просить розглядати справу у її відсутність.

14.07.2020 року від позивачки надійшла уточнена позовна заява, в якій вона просить визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 .

17.09.2020 року від Першої миколаївської державної нотаріальної контори надійшла відповідь на запит, згідно з якою спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась.

11.02.2021 року на підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.02.2021 року № 506 на підставі Рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя України від 25.11.2020 р. №3242/3дп/15-20 здійснено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого головуючим у справі визначено суддю Гуденко О. А.

15.02.2021 року матеріали справи передані на розгляд судді Гуденко О. А.

Ухвалою від 16.02.2021 року ОСОБА_7 прийнято до провадження справу, призначено судове засідання на 02.06.2021 року.

15.06.2021 року від представника позивача надійшла заява, в якій він просить провести засідання у відсутності позивача.

Як встановлено матеріалами справи, згідно Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 25.09.2018 року, ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 25 вересня 2018 року складено відповідний актовий запис № 3017.

Ухвалою суду від 29.06.2021 року закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа - Перша Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом в частині позовних вимог до ОСОБА_5 .

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 03.04.2007 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 від 20.04.2007 року.

За договором купівлі-продажу від 17.06.1981року, зареєстрованим в реєстрі за номером 6-1159, ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_8 незакінчений будівництвом житловий будинок з 80% готовності, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Договір посвідчено державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Гулей О.П.

На час укладення зазначеного договору купівлі- ОСОБА_9 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, який вони уклали 04.12.1949 року.

Актом від 26.08.1980 року засвідчено, що ОСОБА_8 (попередній власник) виділено земельну ділянку рішенням виконкому Новоодеської районної ради народних депутатів від 19.08.1980 року за №281. Цим же рішенням дозволена забудова зазначеної земельної ділянки, що також підтверджується Свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР.

Згідно з технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленим КП Миколаївське МБТІ, на земельній ділянці по АДРЕСА_2 знаходиться житловий будинок загальною площею 47,9 кв.м, літня кухня, погріб, гараж, вбиральня, навіс, споруди та огорожі.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 з 09.07.1981 року.

За заповітом, зареєстрованим в реєстрі за № 6-345 від 23.06.2006 року, посвідченим державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Міщенко Н. В., ОСОБА_3 все належне їй майно заповіла в рівних частках дочці - ОСОБА_1 - Ѕ частку, та онуку - ОСОБА_5 - Ѕ частку.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 527/07, 19.06.2007 року ОСОБА_2 звернулася звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_4 03.09.2007 року із відповідною заявою звернулась ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 уклала шлюб 22 липня 1971 року, після чого взяла прізвище « ОСОБА_2 », що підтверджується Свідоцтвом про одруження.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2016 року нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Каленик Ю.М., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку незакінченого будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.12.2016 року нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Каленик Ю.М., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , на підставі того, що незакінчений будівництвом житловий будинок не прийнято до експлуатації, право власності не зареєстровано, а також були порушені вимоги законодавства.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Таким чином, ОСОБА_3 все належне їй майно заповіла в рівних частках дочці - ОСОБА_1 та онуку - ОСОБА_5 .

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, що передбачено частиною першою статті 1222 ЦК України.

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, який був чинний на час укладення договору купівлі-продажу, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Таким чином, у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 виникло право спільної сумісної власності на незакінчений будівництвом житловий будинок з 80% готовності, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1286 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку за законом, як спадкоємці першої черги, успадкували ОСОБА_3 (1/3) - дружина спадкодавця, ОСОБА_2 (1/3) - дочка спадкодавця, та ОСОБА_1 (1/3) - дочка спадкодавця. Оскільки ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, вона автоматично прийняла спадщину спадщину після смерті ОСОБА_4 (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Інші спадкоємці подавали заяви про прийняття спадщини. Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 належав на праві спільної сумісної власності незакінчений будівництвом житловий будинок з 80% готовності, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , то спадкоємцями Ѕ цього будинку, який належав ОСОБА_4 , стали ОСОБА_3 - 1/6 будинку, ОСОБА_1 - 1/6 будинку, та ОСОБА_2 - 1/6 будинку.

Таким чином, на момент смерті ОСОБА_3 , їй на праві власності належало 4/6 зазначеного житлового будинку. На момент відкриття спадщини спадкоємцями за заповітом після ОСОБА_3 були ОСОБА_5 і ОСОБА_1 . Як встановлено матеріалами спадкової справи, ОСОБА_5 у встановлений строк спадщину не прийняв. Отже, єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за заповітом є ОСОБА_1 . Із викладеного слідує, що ОСОБА_1 належить частка на незакінчений будівництвом житловий будинок в розмірі 5/6. Частка в розмірі 1/6 належить ОСОБА_2 .

Однак, оскільки ОСОБА_2 визнає позовні вимоги, визнає повністю право власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та на спадщину після смерті ОСОБА_3 не претендує, з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталася, то у відповідності до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.ч 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає після завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року N 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку.

За пунктом 8 роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини.

Підставою звернення до суду з даним позовом є той факт, що позивач не має можливості в нотаріальному порядку здійснити оформлення свого права на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, що зумовлено об`єктивними факторами, зазначеними в позові. Єдиною можливістю реалізації такого права є звернення до суду із позовом про визнання за нею права власності на незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 .

Нормами ч.1 ст.39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. №461 встановлено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку як нерухомого майна.

Також, статтею 5 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено житловий будинок як об`єкт нерухомого майна, стосовно якого проводиться державна реєстрація прав.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН A3.1-3-94 "Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів" та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.99 року N 12/5-126. 09.11.2018.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За умови наявності акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватися самочинним, а є незавершеним.

Однак, житловий будинок не було здано в експлуатацію, тому до позивача як до спадкоємця переходить право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок. Хоча спадкодавець не виконала вимог законодавства щодо належної реєстрації введення в експлуатацію вказаного будинку, це не впливає на наявність в неї права власності на нього.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи характер спірних правовідносин, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги підтверджені належними доказами, а отже - позов підлягає задоволенню.

У відповідності до положень статті 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1% вартості нерухомого майна, що дорівнює 1964,50 грн., підлягає сплаті з відповідача в дохід держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 81, 89, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Перша Миколаївська державно нотаріальна контора Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 право власності на незакінчений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1964 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО