Справа № 130/74/19
Провадження № 22-ц/801/1516/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шепель К. А.
Доповідач:Сало Т. Б.
УХВАЛА

02 липня 2021 рокуСправа № 130/74/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває вказана цивільна справа.

Встановлено, що ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 грудня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано апелянту строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 січня 2020 року у складі судді Сала Т.Б. відмовлено у відкритті провадження у справі. Вказану ухвалу скасовано постановою Верховного Суду від 25 травня 2021 року, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Скасовуючи ухвалу апеляційного суду, Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції помилково постановив одноособово ухвалу від 10 січня 2020 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, що призвело до порушення правил щодо складу суду.

При цьому, суд касаційної інстанції не надавав оцінки правомірності відмови суду апеляційної інстанції у відкритті апеляційного провадження.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 червня 2021 року продовжено встановлений ОСОБА_1 ухвалою апеляційного суду від 18 грудня 2019 року строк для усунення згаданих в ній недоліків, а саме для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку.

02 липня 2021 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява на виконання вимог ухвали апеляційного суду, яка мотивована тим, що судом не враховано, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження отримання ним рішення суду першої інстанції, з дати отримання якого мав би відраховуватися термін на апеляційне оскарження. Суд має враховувати його твердження про те, що підпис на заяві про нібито отримання ним рішення суду не його і саме він є особою, яка може підтвердити цю обставину. Власноручно написаної фрази про отримання судового рішення він не писав. Про ту обставину, що його підпис легко підробити свідчить акт можливості підроблення підпису, а оскільки суд не є експертом з ідентифікації підписів, то і відсутні розумні причини сумніватися у його словах. Судом встановлено, що він не був повідомлений у встановленому законом порядку про розгляд справи і рішення суду йому поштою не надходило.

Відповідно до положень ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Як зазначалося раніше в ухвалі суду від 18 грудня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, повне судове рішення ухвалено та складено 15 березня 2019 року (а.с.41-42).

Визначений ч. 1 ст. 354 ЦПК України останній день строку на подання апеляційної скарги припадав на 15 квітня 2019 року.

Згідно супровідного листа від 18.03.2019 копію рішення було направлено на адресу ОСОБА_1 (а.с.43), однак, поштовий конверт із його копією повернувся на адресу суду із відміткою пошти «причини повернення: за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.45-46).

У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 14 червня 2019 року про видачу йому на руки копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року (а.с.54).

У даній заяві у графі «копію рішення отримав» міститься підпис ОСОБА_1 та зазначено дату « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Твердження апелянта про те, що підпис у заяві про отримання копії рішення підроблений, не береться апеляційним судом до уваги, оскільки відсутні належні докази цьому факту, які були б підставою поставити під сумнів належність підпису у заяві ОСОБА_1 .

Акт можливості підроблення підпису не може стверджувати про підробку підпису, оскільки ідентифікація виконавця рукописного тексту є завданням почеркознавчої експертизи або фахівця в галузі дослідження підписів та почерку, а не свідків, які такими не являються, а тому вказаний акт за відсутності спеціального висновку не підтверджує позицію апелянта.

Не отримання відповідачем судових повісток не є визначальним в даному випадку при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 після ухвалення рішення отримав його копію в приміщенні суду під розписку.

А тому у суду відсутні підстави вважати, що у ОСОБА_1 виникло право на оскарження рішення саме після його ознайомлення з матеріалами справи (чи його представника) 25.11.2019 та 02.12.2019 відповідно, на що він наголошує в апеляційній скарзі.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано 05 грудня 2019 року, що підтверджується штампом суду на апеляційній скарзі, тобто через 163 дні з моменту отримання ним рішення суду.

Апелянт не обґрунтував, яким чином обставини, які він просить врахувати (наявність на утриманні дітей, статус особи, яка постраждала від торгівлі людьми, а також те, що він є вдівцем тощо) вплинули на пропуск ним строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Інші доводи заявника не спростовують висновків, викладених в згаданій вище ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Інших поважних причин, які б могли бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, ОСОБА_1 в заяві не зазначено, а всі доводи заявника фактично відтворюють доводи, які були наведені ним в апеляційній скарзі і яким апеляційним судом була надана відповідна оцінка в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху.

Як передбачено вимогами частини 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку, поважність якої, у свою чергу, має бути обґрунтовано та доведено належними у розумінні процесуального законодавства доказами та викладено у клопотанні.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки вказані ОСОБА_1 у заяві щодо виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року суд апеляційної інстанції визнає неповажними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 185, 260, 261, 357, 358, 381, 389 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 15 березня 2019 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко