Провадження номер 2/741/280/21
Єдиний унікальний номер 584/1493/20
РІШЕННЯ

іменем України

07 липня 2021 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Качан О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Носівського районного суду Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вони з відповідачем ОСОБА_2 03 серпня 2012 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач просила розірвати шлюб, адже їх подружнє життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя, непорозуміннями з різних питань, у більшості випадків на побутовому ґрунті, що призводило до сварок, свідками яких ставали їхні діти. Шлюб існує формально, шлюбно-сімейні стосунки між позивачем та відповідачем припинені. Сторони більше півтора роки разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач проживає з іншим чоловіком та має намір створити іншу сім`ю. Позивач уважає, що шлюб зберегти неможливо, примирення не буде, а тому просила розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище ОСОБА_5 та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 04 грудня 2020 року матеріали позовної заяви передано на розгляд за підсудністю до Носівського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 15 січня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернуто до Путивльського районного суду Сумської області для виконання вимог ч. ч. 5-11 ст. 272, ч. 3 ст. 31 ЦПК України.

09 лютого 2021 року матеріали цивільної справи надійшли до Носівського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2021 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 17 травня 2021 року вказану справу прийнято до провадження суддею Крупиною А.О., призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання на 07 липня 2021 року.

У судове засідання позивач не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

У судове засідання відповідач не з`явився, але до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву, у якій указав, що він визнає позовні вимоги в повному обсязі, просить строк для примирення не надавати та розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За правилом частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 2012 року, про що складено відповідний актовий запис за № 56, місце реєстрації шлюбу: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції (а. с. 49).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 6, 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що сторони не виявили бажання примиритися, позивач скористалася правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягала на розірванні шлюбу, відповідач беззастережно визнав позовні вимоги, просив строк на примирення не надавати.

Судом установлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних стосунків стало те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося у зв`язку з частими сварками та конфліктами на побутовому рівні. Сторони більше 1,5 роки не проживають разом. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач просила залишити їй прізвище ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Отже, суд уважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд робить наступний висновок.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач подала до суду договір про надання правової допомоги № 51 від 07 листопада 2020 р. та квитанцію № 23 від 07 листопада 2020 р. на суму 1050 грн.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 1050 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 840 грн. 80 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 1).

Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 420 грн. 40 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, решта витрат по сплаті судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 110, 112, 113 СК України, ст. ст. 133, 137, 141, 142, 211, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, зареєстрований 03 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Носівського районного управління юстиції між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , про що було зроблено актовий запис за № 56.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_5 .

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. відповідно до квитанції № 44 від 06 листопада 2020 року.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу в сумі 1050 (одна тисяча п`ятдесят) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07 липня 2021 року.

Суддя А.О. Крупина