УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/10148/21

Провадження № 2-з/638/344/21

14.07.2021 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - Подус Г.С.,

при секретарі - Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Дзержинського районного суду міста Харкова заяву ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Банк Восток» про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановив:

05.07.2021 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Банк Восток» про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що нею подано позовну заяву до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позивач просить накласти арешт на об`єкти нерухомого майна, право власності на які зареєстроване за ОСОБА_2 , які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 :

- приміщення АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 в літ. «А-14» площею 44,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101;

- приміщення 1а, 2а,3а, 4а в літ. «А-14» площею 27,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Також заборонити фізичній особі ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії пов`язані з технічним переобладнанням та/або поділом чи обєднанням приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (приміщення: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 в літ. «А-14» площею 44,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101 та приміщення 1а, 2а,3а, 4а в літ. «А-14» площею 27,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), а саме заборонити об`єднання, поділ цих приміщень, їх реконструкцію, капітальний ремонт, а також інші дії, які можуть призвести до перетворення цих об`єктів нерухомого майна та/або до істотної зміни його вартості.

Заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 19.11.2007 року придбала у власність за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.11.2007 року нежитлові приміщення 1-го поверху 1-1-:-1-4 в літ. «А-14» загальною площею 72,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . Об`єкт нерухомого майна № 101.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 09.02.2016 року по справі № 638/12876/15-ц було задоволено позовні вимоги та визнано право власності за ПАТ «Дельта Банк» на Об`єкт нерухомого майна № 101, які раніше належали Позивачці. Таким чином, спірне нерухоме майно вибуло з володіння ОСОБА_1 поза її волею, за судовим рішенням.

18.04.2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 30.07.2018 року по справі № 638/12876/15-ц скасував заочне рішення від 09.02.2016 року. Таким чином, правова підстава для позбавлення Позивачки права власності на Об`єкт нерухомого майна № 101 була скасована і в подальшому не відновлялася.

В подальшому Відповідач, як особа, що незаконно володіла Обєктом нерухомого майна № 101, здійснив реєстраційний поділ цього Обєкту, нежитлових приміщень 1-го поверху 1-1-:-1-4 в літ. «А-14» загальною площею 72,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на дві частини без зміни їх поштової адреси:

- приміщення 5а, 6а в літ. «А-14» площею 44,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101;

- приміщення 1а, 2а,3а, 4а в літ. «А-14» площею 27,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Заявник вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 знав або за всіх розумних обставин міг дізнатись про знаходження нерухомого майна в судовому спорі, незаконність вибуття об`єкту нерухомого майна з володіння ОСОБА_1 і робив всі доступні йому дії по перешкоді ОСОБА_1 в захисті нею своїх законних прав. Крім того ОСОБА_1 вважає, що ПАТ «Дельта Банк», будучи достовірно обізнаною про факт оскарження заочного судового рішення, не повідомив додатково ні нотаріуса, ні ОСОБА_2 про факт такого оскарження. Вчинив дії з укладення правочину всупереч принципам добросовісності, справедливості і розумності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши вищевказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 19.11.2007 року придбала у власність за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 19.11.2007 року нежитлові приміщення 1-го поверху 1-1-:-1-4 в літ. «А-14» загальною площею 72,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 . Об`єкт нерухомого майна № 101.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 09.02.2016 року по справі № 638/12876/15-ц було задоволено позовні вимоги та визнано право власності за ПАТ «Дельта Банк» на Об`єкт нерухомого майна № 101, які раніше належали Позивачці. Таким чином, спірне нерухоме майно вибуло з володіння ОСОБА_1 поза її волею, за судовим рішенням.

18.04.2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою суду від 30.07.2018 року по справі № 638/12876/15-ц скасував заочне рішення від 09.02.2016 року. Таким чином, правова підстава для позбавлення Позивачки права власності на Об`єкт нерухомого майна № 101 була скасована і в подальшому не відновлялася.

В подальшому Відповідач, як особа, що незаконно володіла Обєктом нерухомого майна № 101, здійснив реєстраційний поділ цього Обєкту, нежитлових приміщень 1-го поверху 1-1-:-1-4 в літ. «А-14» загальною площею 72,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , на дві частини без зміни їх поштової адреси:

- приміщення 5а, 6а в літ. «А-14» площею 44,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101;

- приміщення 1а, 2а,3а, 4а в літ. «А-14» площею 27,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Також, ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не наведено обґрунтування того, що ОСОБА_2 і в майбутньому може здійснити певні дії для того, щоб ускладнити виконання судового рішення, відчужити, передати в подальшу іпотеку, поділити чи об`єднати нерухоме майно з метою ускладнення його ідентифікації, не зазначила доказів і не навела мотивів існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Окрім того, ОСОБА_1 не надала жодного доказу того що, ОСОБА_2 намагається здійснювати будь-які дії пов`язані з технічним переобладнанням та/або поділом чи об`єднанням приміщень, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 (приміщення: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 в літ. «А-14» площею 44,2 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101 та приміщення 1а, 2а,3а, 4а в літ. «А-14» площею 27,9 кв. м., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Заява про забезпечення позову, окрім посилань формального посилання на те, що ОСОБА_2 здійснив ряд дій, спрямованих перешкоджання їй у захисті її порушених прав володіння об`єктом нерухомого майна № 101.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в зазначений нею спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-263, 353-355 ЦПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: