Справа № 277/423/21
Номер рядка звіту 17
РІШЕННЯ

іменем України

"29" червня 2021 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Заполовського В. В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т. В.

розглянувши в спрощеному позовному проваджені, відповідно до вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 16000,00 грн., 10% річних у розмірі 5602,19 грн., інфляційні нарахування у розмірі 4432,00 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 06.02.2017 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Ємільчинського районного нотаріального округу. Згідно укладеного договору він передав відповідачу кошти в сумі 35200,00 грн. Зазначену суму коштів відповідач зобов`язався повернути до 01.10.2017 року. Однак до кінцевого терміну визначеного договором йому повернуто лише 19200,00 грн. Таким чином станом на 31.03.2021 року залишок суми позики в розмірі 16000,00 грн. йому не повернутий.

Пунктом 4 вказаного договору встановлено, що в разі несвоєчасного повернення суми позики, позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення та вимагати при цьому повернення позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 10 відсотків річних від простроченої суми.

У зв`язку з цим він змушений звернутись до суду з даним позовом.

14.05.2021 року по справі було відкрито провадження та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Одночасно відповідачу було роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для його подання. Також відповідача було попереджено про те, що у разі ненадання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами.

Відповідач отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі 20.05.2021 року відзиву на позовну заяву до даного часу не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ксерокопії договору позики від 06.02.2017 року, який посвідчений приватним нотаріусом Ємільчинського районного нотаріального округу Житомирської області Петрук С. П. Юрківський Р. М. (Позикодавець) передав ОСОБА_2 (Позичальник) грошові кошти в сумі 35200,00 грн. які останній зобов`язався повернути позикодавцю до 01.10.2017 року. Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення та вимагати при цьому повернення йому позики з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 10% річних від поростроченої суми. (а.с. 7).

Однак відповідач кошти в добровільному порядку до даного часу не повернув.

Стаття 1046 ЦК України визначає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Статтями 525-526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналізуючи зазначені норми суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 16000,00 грн., 10% річних від простроченої суми, оскільки саме такий розмір процентів встановлений договором позики від 06.02.2017 року у розмірі 5602,19 грн. та інфляційних нарахувань у розмірі 4432,00 грн.

Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження порушення відповідачем умов договору позики та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи позицію відповідача, який не оспорив ні суму позову, ні підстав, з яких позов заявлений, суд задовольняє заявлений позов в частині стягнення заборгованості за договором позики повністю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 1046, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, статтями 4-5, 76-81, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 заборгованість за договором позики в розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок, 10% річних від простроченої суми у розмірі 5602 (п`ять тисяч шістсот дві) гривні 19 копійок та інфляційні нарахування в розмірі 4432 (чотири тисячі чотириста тридцять дві) гривні 00 копійок, а всього кошти на загальну суму 26034 (двадцять шість тисяч тридцять чотири) гривні 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 29.06.2021 року.

Суддя: В. В. Заполовський