Ухвала

08 липня 2021 року

м. Київ

справа № 320/10834/18

провадження № 61-7345ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», третя особа: Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського В. А., Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» ( далі - ТОВ «Кредитні Ініціативи»), третя особа: Мелітопольський міськрайонний ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначав, що 23 листопада 2015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Чуловським В. А. було вчинено виконавчий напис, яким було запропоновано звернути стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі Іпотечного договору № 5 від 30 січня 2008 року для задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором від 30 січня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та АБ «Автозазбанк».

ОСОБА_1 зазначав, що при вчиненні виконавчого напису були порушені вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій та кредитором виступила особа, яка не набула статусу нового кредитора. Окрім того, позивач наполягає, що на час вчинення виконавчого напису сплив трирічний строк, коли у кредитора виникло право на звернення стягнення і він до того ж спростовує безспірність розміру заборгованості. Також, вимоги стягувача на момент звернення до нотаріуса не були безспірними, оскільки станом на 21 вересня 2015 року кредитором безпідставно нарахована 29098,15 грн. відсотків за кредитним договором. Факт безспірності заборгованості також підтверджує той факт, що на час вчинення нотаріусом виконавчого напису в суді розглядався по суті спір щодо розміру цієї заборгованості.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_2 просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В. А. від 23 листопада 2015 року, зареєстрований в реєстрі за № 16295.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2021 року провадження по справі закрито.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2021 року по цій справі залишено без змін.

24 березня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 березня 2021 року, в якій посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить оскаржені судові рішення скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме надання уточненої редакції касаційної скарги та документу про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали суду у встановлений строк заявник подав до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу та квитанцію про сплату судового збору.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Зокрема, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до абзацу 4 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження указаного судового рішення заявник зазначає, що суди безпідставно дійшли до висновку про тотожність підстав позову у даній справі з підставами раніше пред`явленого ним позову по цивільній справі № 320/1463/16-ц. Вказані обставини призвели до неправильного застосування судами положення пункту 3 частини першої статті 255ЦПК України.

Касаційна скарга подана в межах строку визначеного частиною першою статті 390 ЦПК України та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені абзацом 6 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження у справі та витребування матеріалів справи із суду першої інстанції.

До касаційної скарги додано клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області за постановою ВП № 50103985 від 11 лютого 2016 року на час розгляду справи в касаційному порядку.

Відповідно до статтей 34, 38 Закону України «Про виконавче провадження» питання зупинення вчинення виконавчих дій і зупинення виконавчого провадження віднесено до компетенції виконавця.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання не містить обґрунтувань і правових підстав необхідних для зупинення виконання/дії судового рішення.

З огляду на ту обставину, що вирішення питання про зупинення виконавчого провадження здійснюється відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та до повноважень суду касаційної інстанції не відноситься, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 23 березня 2021 року.

Витребувати із Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу № 320/10834/18 за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», третя особа: Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпра), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження відмовити.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Петров

А. А. Калараш

О. С. Ткачук