Справа № 585/1715/21
Номер провадження 2/585/763/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Євлах О.О., за участі: секретаря судового засідання - Рибіної Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

до

відповідача ОСОБА_3 ,

вимоги позивача: про поділ спільного майна подружжя,-

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 22 червня 2021 року ОСОБА_1 (далі позивач), уточнивши прохальну частину позовної заяви, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на 1/2 частину на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку піноблочного, обкладеного цеглою літ. «А-2», веранди цегляної літ. «а1» загальною площею 199,8 кв. м, житловою площею 84,6 кв. м, прибудови цегляної літ. «а-2», прибудови цегляної літ. «а3», сараю цегляного літ. «Б» з прибудовою цегляною літ. «б», погребу цегляного літ. «В», вбиральні цегляної літ. «У», огорожі шиферної літ. «№1», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та припинити право спільної сумісної власності на зазначене майно.

2. Позов обґрунтувала тим, що 26 листопада 1983 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено шлюб, який зареєстровано відділом ЗАГС Роменського міськвиконкому Сумської області, актовий запис № 517.

За час шлюбу позивачкою з відповідачем за спільні кошти було збудовано: домоволодіння, яке складається з житлового будинку піноблочного, обкладеного цеглою літ. «А-2», загальною площею 199,8 кв.м, житловою площею 84,6 кв.м, веранди цегляної літ. «а1», прибудови цегляної літ. «а-2», прибудова цегляної літ. «а3», сараю цегляного літ. «Б» з прибудовою цегляною літ. «б», погребу цегляного літ. «В», вбиральні цегляної літ. «У», огорожі шиферної літ. «№1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право приватної власності на вищевказане майно зареєстровано за ОСОБА_3 , про що свідчать витяги з ДРРПНМ № 189739148 від 21.11.2019 року,№ 188867090 від 15.11.2019 року.

Оскільки майно було придбане ними в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому вони мають намір поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за кожним з них по 1/2 частки будинку в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Домовитися з відповідачем про поділ у добровільному порядку не вдається за можливе.

3. Відповідач заперечень проти позову не висловив.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи проводити без її участі та без участі позивачки. Уточнені позовні вимоги підтрималп та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, розгляд справи просив проводити без його участі.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

6. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

7. Судом встановлено, що до суду звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ( а.с.4-5).

8. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 26 листопада 1983 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після реєстрації шлюбу їм присвоєно прізвище чоловікові- ОСОБА_5 , дружині ОСОБА_5 . (а.с.8).

9. Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 виготовлено на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 . За даними технічної інвентаризації від 28.10.2019 року розташовані наступні будівлі та споруди: житловий будинок А-2, веранда а1, прибудова а-2, прибудова а3, сарай Б, Прибудова б, Погріб В, Вбиральня У, Огорожа №1. ( а.с.9-12).

10. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстр рацію права власності № 189739148 від 21.11.2019 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований за власником ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 . (а.с.13).

V. Норми права.

11. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Дані положення кореспондуються в статті 328 ЦК.

Статтями 15, 16 ЦК, статтею 4 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 22 КпШС (в редакції 1969 р.) майно, придбане подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння користування та розпорядження цим майном.

Згідно ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

VI. Оцінка суду.

12. Суд оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Встановлено, що сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі було збудовано житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач не заперечує, що будинок з господарськими будівлями та спорудами, є спільною сумісною власністю подружжя та не заперечує з приводу її поділу на дві рівні частини. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Тому суд приходить до висновку , що за позивачем слід визнати право власності на Ѕ частку : житлового будинку АДРЕСА_1 , піноблочного, обкладеного цеглою літ. «А-2», веранди цегляної літ. «а1» загальною площею 199,8 кв. м, житловою площею 84,6 кв. м, прибудови цегляної літ. «а-2», прибудови цегляної літ. «а3», сараю цегляного літ. «Б» з прибудовою цегляною літ. «б», погребу цегляного літ. «В», вбиральні цегляної літ. «У», огорожі шиферної літ. «№1».

З цих підстав,

керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 258-259, 263 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

1. Позов ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Мороз Леся Олексіївна, до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити .

2. Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право приватної власності на 1/2 частину на нерухоме майно, яке складається з житлового будинку піноблочного, обкладеного цеглою літ. «А-2», веранди цегляної літ. «а1» загальною площею 199,8 кв. м, житловою площею 84,6 кв. м, прибудови цегляної літ. «а-2», прибудови цегляної літ. «а3», сараю цегляного літ. «Б» з прибудовою цегляною літ. «б», погребу цегляного літ. «В», вбиральні цегляної літ. «У», огорожі шиферної літ. «№1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та припинити право спільної сумісної власності подружжя на зазначене майно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Мороз Леся Олексіївна, місцезнаходження: м.Ромни, вул.Собрна,17, м.Ромни, Сумської області, 42000.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О.О.Євлах