Справа № 242/1154/21
Провадження № 2/242/627/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Хацько Н.О., за участю секретаря судового засідання Клименко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах, якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах, якої діє ОСОБА_2 , 25 лютого 2021 року звернулися до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований відповідач, який з 2005 року не проживає, що перешкоджає позивачу, як власнику, вільно користуватися та розпоряджатися власністю, та оформити субсидію. Просить суд усунити перешкоди у здійснені права користування житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06 травня 2021 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву з підтриманням позовних вимог та просили суд слухати справу без їх участі. Не заперечували проти заочного розгляду справи.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, надав суду заяву з клопотанням розглядати справу без його участі та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про права на спадщину за законом від 25 травня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Авдіївської державної нотаріальної контори Пономаренко О.О. та зареєстрованого у реєстрі за № 895, ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 07-29д/511 від 04 лютого 2021 року виданої Центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 .

З акту про не проживання від 04 лютого 2021 року, складеного головою комітету мікрарайону «Залізничний» Красова Г.А., вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але фактично не проживають з 2005 року.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

За змістом зазначених норм, право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим згідно з положенням статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність, або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.

Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі більше року без поважних причин не проживає за вказаною у позовній заяві адресою і створює перешкоди позивачу у користуванні житлом, тому втратили право на користування вказаним житлом.

Матеріали справи не містять доказів, що свідчать про наявність у відповідача перешкод у користуванні квартирою.

Проте, матеріалами справи підтверджено факт, що відповідач понад рік не проживає за місцем реєстрації, тому його слід визнати такими, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням, а тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 319, 321, 391, 406 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 265, 268, 280-281 ЦПК України, суд, -

У х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах, якої діє ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Н.О. Хацько