Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8130/20 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 47 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю. суддів Борисюка Р.М.

Галацевич О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників в місті Житомирі справу №295/8130/20

за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України в особі Головного управління державної казначейської служби України в Житомирській області (треті особи - Житомирська обласна прокуратура, Головне управління Національної поліції в Житомирській області) про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду

за апеляційними скаргами Житомирської обласної прокуратури, Головного управління Національної поліції в Житомирській області

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м. Житомирі,

встановив:

В липні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з держави України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України 141690 грн. в якості відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду відповідно до Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». В обґрунтування позову зазначив, що вироком Богунського районного суду м.Житомира в справі №278/1815/14-к від 01.11.2019, який залишений без змін ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02.03.2020, його визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_2 обраховано з моменту фактичного приведення вироку до виконання. Постановою Верховного Суду від 23.06.2020 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 березня 2020 року щодо нього змінено: перекваліфіковано дії з ч.4 ст.296 КК України на ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, звільнено його з місця відбування покарання. Оскільки постановою Верховного Суду від 23.06.2020 року було встановлено, що у діях позивача відсутні ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.296 КК України, він вважає, що має право на відшкодування завданої моральної шкоди за рахунок держави. З 24.03.2020 року по 01.07.2020 року ОСОБА_2 перебував під вартою в УПВ №8 у м. Житомирі, а згодом був конвойований до ДУ «Коростенська ВК №71», що суттєво підвищує рівень його моральних страждань і дає підстави для визначення розміру відшкодування моральної шкоди у розмірі більшому, ніж мінімальний. Розрахунок розміру відшкодування моральної шкоди здійснено виходячи із 30-ти місячного періоду перебування під та судом. Моральна шкода також виразилась у незаконному кримінальному переслідуванні, яке потягло за собою приниження його ділової репутації як виконробу, порушення нормальних життєвих зав`язків, позбавлення можливості спілкування з дружиною під час пологів та народження другої дитини.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду на користь ОСОБА_2 141 690 грн. моральної шкоди. Судові витрати віднесено на рахунок Держави.

В апеляційній скарзі Житомирська обласна прокуратура просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2 не належить до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди згідно положень ст.1176 ЦК України та ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно- розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки судом за результатами кримінального провадження щодо ОСОБА_2 не постановлювався виправдувальний вирок, кримінальне провадження не закривалось за відсутності події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

В апеляційній скарзі ГУНП в Житомирській області просить скасувати рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що постановою Верховного Суду від 23.06.2020 його дії перекваліфіковано з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання і за таких обставин Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2019 року в справі №278/1815/14-к ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_2 обраховано з моменту фактичного приведення вироку до виконання. Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 02.03.2020 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 01.11.2019 року був залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23.06.2020 року вирок Богунського районного суду м. Житомира від 01 листопада 2019 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 02 березня 2020 року щодо ОСОБА_2 змінено: перекваліфіковано дії ОСОБА_2 з ч.4 ст.296 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. На підставі п.1 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_2 від покарання, призначеного за ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності. В решті судові рішення залишити без зміни. Звільнено ОСОБА_2 з місця відбування покарання.

З 24.03.2020 року по 01.07.2020 року ОСОБА_2 перебував під вартою в УПВ №8 у м. Житомирі, а згодом був конвойований до ДУ «Коростенська ВК №71».

Відповідно до ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Вичерпний перелік випадків, за наявності яких виникає право на відшкодування такої шкоди визначений ст.2 даного Закону, а саме: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки наведені позивачем обставини не відносяться до випадків, що надають право на відшкодування шкоди, визначених Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов.

Отже, рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Житомирської обласної прокуратури та апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Житомирській області задовольнити.

Скасувати рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 грудня 2020 року і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Житомирської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 2125грн.35коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного управління Національної поліції в Житомирській області судовий збір в розмірі 2125грн.35коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: