Справа № 526/275/17
Провадження № 2/526/113/2021
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 червня 2021 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Киричка С.А.,

з участю секретаря Широколави О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Гадяч цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Гадяцького районного суду Полтавської області з цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 60949,79 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 01.08.2005 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н згідно умов якого він отримав кредит у розмірі 100000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк свої зобов`язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов вищевказаного кредитного договору, в зв`язку з чим, станом на 31.12.2016 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 60949,79 грн. Дана обставина й зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 17.11.2020 року заочне рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 18.04.2017 року скасовано та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 10.12.2020 року призначено справу до судового розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявні їх клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 01.08.2005 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого остання отримала кредит у розмірі 10000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Пам`яткою клієнта», "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами" становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

Таким чином, судом вважається доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

В зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 31.12.2016 року, перед АТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість в загальній сумі 60949,79 грн., яка складається з заборгованості за кредита 6808,49 грн., заборгованості за нарахованими відсотками- 47862,74 грн., 2900,00 грн заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн фіксована частина штрафу; 2878,56 грн процентна складова штрафу.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимог законодавства. Крім того, згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач, з огляду на положення ч.1 ст.612 ЦК України, станом на 13.11.2020 року порушив умови договору від 01.08.2005 року, належним чином не виконавши взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи і заборгованість на дану дату становить 19894,67 грн. Згідно даного розрахунку 05.10.2020 року ОСОБА_1 відмінено штрафи за минулі періоди згідно рішення банку в сумі 415246,66 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 надано довідку, видану ТОВ «Енергофінанс» від 14.05.2021 року про те, що у період з 01.08.2020 року по 31.10.2020 року з ОСОБА_1 було проведено стягнення в сумі 8937,13 грн за постановою ВП №61789833 від 12.06.2020 про звернення стягнення та постанови ВП №61789833 від 18.11.2020 щодо закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №526/275/1. Але, дана довідка не містить підтверджень, що саме ця сума коштів пішла на погашення заборгованості за кредитним договором від 01.08.2005 року.

Разом з тим, в задоволенні вимог заявленого позову щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів, зокрема - 500,00 грн., 2878,56 грн. суд вважає за необхідне відмовити.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, зі змісту п.1.1.5.25 та п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що підставою нарахування пені та штрафу є порушення строків виконання грошового зобов`язання, тому підстави для одночасного стягнення пені та штрафів, відсутні.

У зв`язку з тим, що нарахування штрафу носить разовий характер, в той час як пеня нараховується за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, враховуючи встановлений кредитним договором подвійний характер відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягають.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15.

Враховуючи вище викладене, та з урахуванням того, що за приписами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованість в загальній сумі 19894,67 грн.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, згідно платіжного доручення № PROM3BРFEZ від 03.02.2017 року позивачем було сплачено 1600,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

В зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1308,01 грн судового збору.

Керуючись ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273 ЦПК України, ст.525, 526, 530, 533, 543, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в с.Петрівка-Роменська Миргородського району Полтавської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь АТ КБ ПРИВАТБАНК (р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.08.2005 року в розмірі 19894 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дев`яносто чотири) грн. 67 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1308,01 (одна тисяча триста вісім) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.07.2021 року.

Суддя: С. А. Киричок