Постанова

Іменем України

30 червня 2021 року

м. Київ

справа № 200/5099/17

провадження № 61-12993св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі: Дніпровська міська рада, Виконавчий комітет Дніпровської міської ради, Комунальне житлове ремонтно-експлуатаційне виробниче підприємство Бабушкінського району,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року у складі колегії суддів: Каратаєвої Л. О., Ткаченко І. Ю., Деркач Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду

з позовом до Дніпровської міської ради, Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району про визнання права власності та зняття з балансу будинків.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є власником

житлового будинку літ. В-1 (квартира

АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є власником житлового будинку літ. «Г-1» (квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Зазначене нерухоме майно знаходиться на балансі Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району, тому вони потребують захисту свого права шляхом визнання права власності на будинки в цілому, адже без рішення суду вони позбавлені змоги зареєструвати своє право власності відповідно до встановленого законодавством порядку.

Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили суд:

- визнати за ними право приватної спільної сумісної власності на домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. «А-1» (квартири

АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ;

- визнати за ними право приватної спільної сумісної власності на домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. «А-1» (квартири

АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 ), житлового будинку літ. «В-1» (квартира АДРЕСА_5 ), житлового будинку

літ. «Г-1» (квартири АДРЕСА_2 ,

АДРЕСА_3 ;

- припинити право комунальної власності за Територіальною громадою

м. Дніпропетровська на нежитлове приміщення № 1 у житловому будинку літ. «Б-1» на АДРЕСА_9 та скасувати свідоцтво про право власності, видане 08 квітня 1999 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради у зв`язку із знищенням майна;

- зняти з балансу Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району житлові будинки

в цілому літ. «А-1», літ. «Б-1» на АДРЕСА_9 ; літ. «А-1»,

«В-1», «Г-1», сараї літ. «Д», «Е», погреб літ. «К» на АДРЕСА_10 та передати їм у власність.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2017 року залучено до участі у справі співвідповідачем Виконавчий комітет Дніпровської міської ради.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська

від 27 жовтня 2017 року у складі судді Шевцової Т. В. позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної спільної сумісної власності на домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. «А-1» (квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 .

Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право приватної спільної сумісної власності на домоволодіння, яке складається з: житлового будинку літ. «А-1» (квартири АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 ), житлового будинку літ. «В-1» (квартира АДРЕСА_5 ), житлового будинку літ. «Г-1» (квартири АДРЕСА_2 ,

АДРЕСА_3 .

Знято з балансу Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району міста житлові будинки

в цілому літ. «А-1», літ. «Б-1» на АДРЕСА_9 ; літ. «А-1», «В-1», «Г-1», сараї літ. «Д», «Е», погріб літ. «К» на АДРЕСА_10 , та передано їх у власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У решті позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що багатоквартирний житловий будинок як цілісний майновий комплекс є співвласністю власників квартир та нежитлових приміщень в ньому, що виключає можливість його перебування у власності держави чи територіальної громади. Позивачі починаючи з 2009 року намагаються вирішити питання щодо зняття з балансу домоволодіння АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 . Однак жодної відповіді від міської ради не отримали. Представником відповідача до суду не надано проект рішення міської ради про зняття з балансу будинків чи то відмови в знятті, тому позовні вимоги в частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права приватної спільної сумісної власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 , та зняття з балансу вказаних будинків та передачі їх на баланс позивачам, є обґрунтованими.

Разом з тим, позовні вимоги в частині припинення права комунальної власності за територіальною громадою м. Дніпра на нежитлове приміщення № 1 у житловому будинку літ. «Б-1» на АДРЕСА_9 та скасування свідоцтва про право власності, виданого 08 квітня 1999 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, задоволенню не підлягають

у зв`язку із знищенням цього майна.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2017 року скасовано.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району про визнання права власності, припинення права комунальної власності, скасування свідоцтва про право власності, зняття з балансу відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивачам не надана згода підприємства балансоутримувача житлового фонду на зняття

з балансу об`єкта нерухомого майна, а тому відсутні підстави для зняття

з балансу Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району житлові будинку

по АДРЕСА_9 та по

АДРЕСА_10 . Крім того, повноваження щодо управління майном, що перебуває у комунальній власності відносяться до дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування. У зв`язку з зазначеним, також не підлягають задоволенню вимоги позивачів про визнання права приватної спільної сумісної власності на домоволодіння, тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надіслав йому копії апеляційної скарги, не повідомив про дату та час розгляду справи,не взяв до уваги його клопотання щодо відкладення розгляду справи, призначив справу до розгляду у терміни, які не можна вважати «розумними», у зв`язку з чим, позбавив його права на захист, та прийнявпостанову, яка підлягає скасуванню у зв`язку із неповнимта не всебічним розглядом справи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 19 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи не подали.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не буливстановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так

і через органи місцевого самоврядування;

Відповідно до частини першої статті 6 та статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень

є територіальна громада села, селища, міста. Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції

і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування

в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме

і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти

права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх

відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування

і оренду.

Згідно частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності

є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону України «Про приватизацію державного майна» відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_11 , ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_12 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 04 жовтня 2006 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3-4745, посвідченим Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, договором міни від 23 березня 2007 року, зареєстрованим

в реєстрі за № 354, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т. В., договором купівлі-продажу від 12 вересня 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 10795, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевичем Є. В., від 25 січня 2008 року зареєстрованим в реєстрі за № 81, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т. В.

Також ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_7 , ОСОБА_2 є власником квартири

АДРЕСА_13 , на підставі договору купівлі-продажу

від 27 квітня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 529, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т. В., договору купівлі-продажу від 04 квітня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3451, посвідченого приватним нотаріусом Сусловою Н. Б.

ОСОБА_2 є власником квартири

АДРЕСА_14 на підставі договору міни від 28 лютого 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-708, посвідченого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою.

Також ОСОБА_1 є власником квартир АДРЕСА_2 ,

АДРЕСА_15

на підставі договору міни від 08 листопада 2007 року, зареєстрованого

в реєстрі за № 1682, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Шульдіною Т. В., договору купівлі-продажу від 24 квітня 2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 1693, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М. М., договору міни від 22 лютого 2007 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1321, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу

Новіковою Н. А.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку літ. «В-1» (квартира

АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1

є власником житлового будинку літ. «Г-1» (квартири АДРЕСА_2 ,

АДРЕСА_3 .

Рішенням Виконавчого комітету Бабушкінської районної у

м. Дніпропетровська ради від 15 вересня 2000 № 599 «Про визнання будинку АДРЕСА_16 аварійним» житловий будинок під літ. «Б-1» визнаний аварійним, мешканці були відселені (а.с. 129, т. 1).

Вказані будинки знаходяться на балансі Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району, тому позивачі не можуть розпорядитися своєю власністю, при цьому сплачують на рахунок останнього щомісячно кошти за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які ніхто не надає.

20 червня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявою до Дніпропетровської міської ради про зняття з балансу Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району м. Дніпропетровська зазначених житлових будинків.

21 квітня 2011 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення

№ 10/18 «Про способи приватизації об`єктів нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська», яким визначений порядок приватизації об`єктів малої приватизації

(а.с. 151-152, т. 1).

25 вересня 2013 року Дніпропетровською міською радою прийнято рішення

№ 46/40 «Про порядок зняття з балансу підприємств балансоутримувачів житлового фонду об`єктів нерухомого майна житлового призначення» яким визначений Порядок зняття з балансу об`єктів нерухомого майна житлового призначення.

В листі голови ліквідаційної комісії Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району

від 03 квітня 2014 року зазначено, що у будівлі літ. «Г-1» квартира АДРЕСА_2 - службова комунальна квартира.

Відповідно до листа Комунального підприємства «Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (далі - КП «ДМБТІ» ДОР) квартира АДРЕСА_2 у будинку літ. «Г-1» належить ОСОБА_1 . Також вказано про те, що житловий будинок

АДРЕСА_17 », літ. «Г-1» в який увійшли квартири АДРЕСА_18 , АДРЕСА_19 , АДРЕСА_20 , АДРЕСА_4 зареєстрований (не на праві власності) за місцевою радою

на підставі рішення виконавчого комітету від 25 січня 1990 року № 68, про що видане реєстраційне посвідчення від 18 вересня 1990 року, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 24 за реєстровим № 1651 (а.с. 177, т. 1).

Також судом встановлено, що відповідно до інвентаризаційних справ на домоволодіння АДРЕСА_9 та житловий будинок

АДРЕСА_10 та пояснень експерта ОСОБА_3 , яка

є працівником КП «ДМБТІ» ДОР вказані будинки знаходяться на балансі Дніпропетровської міської ради Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району, яке

є балансоутримувачем відповідно до рішення Виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська

від 25 січня 1990 року № 68.

Позивачам не надана згода підприємства балансоутримувача житлового фонду на зняття з балансу об`єкта нерухомого майна, а тому відсутні підстави для зняття з балансу Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району житлові будинку на АДРЕСА_9 та на

АДРЕСА_10 .

28 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звертався із заявою № 26 (вих. 12/4121 від 30 жовтня 2013 року) про зняття з балансу спірних будинків.

Комунальне житлово-експлуатаційне виробниче підприємство Бабушкінського району надало відповідь від 03 квітня 2014 вих. № 39 про те, що не заперечує щодо зняття з балансу будинку літ. «А-1» на АДРЕСА_10 , в якому розташовані квартири АДРЕСА_21 , оскільки вказані квартири є приватною власністю і площі квартир з технічним паспортом.

Щодо будівлі літ. «В-1» та літ. «Г-1» на АДРЕСА_10 , Комунальне житлово-експлуатаційне виробниче підприємство зазначило, що немає можливості перевірити з тими, що у договорах купівлі-продажу громадян ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Зазначило, що технічний паспорт на будинок літ. «А-1» на АДРЕСА_9 відсутній.

Також Комунальне житлово-експлуатаційне виробниче підприємство Бабушкінського району зазначило, що квартира

АДРЕСА_22 є службовою комунальною квартирою (а.с. 161, т. 1).

Ураховуючи вказане, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені обставини виключають можливість зняття з балансу Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного виробничого підприємства Бабушкінського району будинків на АДРЕСА_9 та на

АДРЕСА_10 .

При цьому, апеляційним судом правильно зазначено, що суд не може втручатися у дискреційні повноваження органу місцевого самоврядування щодо вирішення питання про передачу комунального майна у власність, визначення їх меж та конфігурацій, спонукати власника зареєструвати своє право власності або ж внести відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки повноваження щодо управління майном, що перебуває у комунальній власності відносяться до дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що його не повідомлено апеляційним судом про розгляд справи та не надіслано апеляційну скаргу,

є безпідставними, оскільки у матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_1 від 03 червня 2019 року з відміткою про ознайомлення

з матеріалами справи (а.с. 18, т. 2).

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України»,

§ 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк