ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року

м. Київ

справа № 759/16206/14-ц

провадження № 61-18617св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., Тітова М. Ю.

учасники справи:

скаржник - приватне акціонерне товариство «Компанія «Райз»,

заінтересовані особи: заступник директора Департаменту - начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Роман Васильович, компанія «Nibulon s.a.»,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року в складі судді Бабич Н. Д. та на постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року в складі колегії суддів Іванової І. В., Матвієнко Ю. О., Мельника Я. С.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У травні 2019 року ПрАТ «Компанія «Райз» звернулося до суду зі скаргою, в якій просило визнати неправомірною та скасувати постанову (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162.

В обґрунтування вимог скарги боржник послався на те, що за наслідком розгляду скарги компанії «Nibulon s.a.» в межах виконавчого провадження № 55583162 начальник відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименко Р. В. прийняв постанову про перевірку виконавчого провадження, в якій, на думку скаржника, привласнив функції суду, оскільки здійснив дослідження фактів та надав правову оцінку доказам, які є предметом розгляду у справі № 759/16206/14-ц, а також здійснив спробу тлумачення судового рішення, яке виконується органом ДВС, чим порушив права ПрАТ «Компанія «Райз» як боржника у виконавчому провадженні.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року у відкритті провадження за скаргою відмовлено.

Ухвала районного суду мотивована тим, що предметом оскарження в даній справі є рішення заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р. В., прийняте ним під час реалізації владних повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням державним виконавцем чинного законодавства, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року апеляційну скаргу ПрАТ «Компанія «Райз» залишено без задоволення, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року - без змін.

Апеляційний суд уважав, що ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права та погодився з висновками суду першої інстанції щодо непідвідомчості даної справи судам цивільної юрисдикції, оскільки оскаржувана постанова начальника відділу органу ДВС не спрямована на примусове виконання конкретного судового рішення та стосується реалізації суб`єктом оскарження наданих йому законом владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявник вже звертався до суду адміністративної юрисдикції з аналогічними вимогами, однак ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року провадження в справі закрито у зв`язку з непідвідомчістю спору адміністративним судам, апеляційний суд відхилив з посиланням на те, що заявник не оскаржував ухвалу адміністративного суду в апеляційному порядку.

Аргументи учасників справи

16 жовтня 2020 року ПрАТ «Компанія «Райз» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення та просило їх скасувати як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що оскаржувана постанова прийнята в межах виконавчого провадження № 55583162, відкритого з метою примусового виконання виконавчого листа № 759/16206/14-ц, виданого Святошинським районним судом міста Києва в порядку цивільного судочинства.

За наявності врегульованого цивільним процесуальним законом порядку оскарження рішення посадової особи органу ДВС (стаття 447 ЦПК України) вважає безпідставними висновки судів про поширення на дану справу юрисдикції адміністративного суду.

Указує також, що ПрАТ «Компанія «Райз» з урахуванням роз`яснень, викладених в ухвалі Святошинського районного суду міста Києва від 31 травня 2019 року, зверталось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про визнання протиправною та скасування постанови (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162, однак ухвалою суду від 02 липня 2019 року закрито провадження в справі № 640/10096/19 з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду від представника Департаменту державної виконавчої служби надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Зазначав, що суб'єкт оскарження не є учасником виконавчого провадження № 55583162 та будь-яких рішень щодо примусового виконання виконавчого листа № 759/16206/14-ц не приймав, з огляду на що постанова від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження не може бути оскаржена в порядку статті 447 ЦПК України.

У грудні 2020 року від представника Департаменту державної виконавчої служби надійшли письмові пояснення, в яких заінтересована особа посилається на те, що виконавче провадження № 55583162 входить до складу зведеного виконавчого провадження, а тому оскарження дій державних виконавців та посадових осіб, учинених у межах такого виконавчого провадження, підлягає в порядку адміністративного судочинства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2020 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду від 02 грудня 2020 року клопотання ПрАТ «Компанія «Райз» задоволено, справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року справу повернуто на розгляд Верховного Суду у складі відповідної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.

Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України(тут і далі в редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За змістом пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз», суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що заявником оскаржується рішення, прийняте заінтересованою особою під час реалізації нею владних повноважень, а відповідні вимоги в силу положень пункту 1 частини першої статті 19 КАС України відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Оскаржуючи відмову у відкритті провадження за правилами цивільного судочинства, ПрАТ «Компанія «Райз» у апеляційній та касаційній скаргах посилалося на те, що заявник звертався з вимогами про скасування постанови начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162 до суду адміністративної юрисдикції, однак ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 липня 2019 року в справі № 640/10096/19закрито провадження з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналіз відомостей, наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить, що вказана ухвала набрала законної сили.

За змістом частини другої статті 239 КАС України в редакції, чинній на момент розгляду касаційної скарги, в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Оскільки Окружний адміністративний суд міста Києва закрив провадження в справі за позовними вимогами ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання неправомірною та скасування постанови (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162, які є аналогічними вимогам у справі, що переглядається, колегія суддів уважає, що з огляду на вимоги частини другої статті 239 КАС України у випадку залишення в силі ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в справі заявник не зможе реалізувати його право на доступ до суду за правилами адміністративного судочинства.

Як вказує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), у пункті 1 статті 6 Конвенції закріплене «право на суд» разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» («Golder v. the United Kingdom») від 21 лютого 1975 року, заява № 4451/70, § 36). Проте такі права не є абсолютними та можуть бути обмежені, але лише таким способом і до такої міри, що не порушує сутність цих прав (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Станєв проти Болгарії» («Stanev v. Bulgaria») від 17 січня 2012 року, заява № 36760/06, § 230).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

ЄСПЛ неодноразово встановлював порушення Україною Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між національними судами (див. mutatis mutandis рішення від 9 грудня 2010 року у справі «Буланов та Купчик проти України» («Bulanov and Kupchik v. Ukraine», заяви № 7714/06 та № 23654/08), в якому ЄСПЛ встановив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції щодо відсутності у заявників доступу до суду касаційної інстанції з огляду на те, що відмова Вищого адміністративного суду розглянути касаційні скарги заявників всупереч ухвалам Верховного Суду України не тільки позбавила заявників доступу до суду, але й знівелювала авторитет судової влади; крім того, ЄСПЛ вказав, що держава має забезпечити наявність засобів для ефективного та швидкого вирішення спорів щодо судової юрисдикції (§ 27-28, 38-40); рішення від 1 грудня 2011 року у справі «Андрієвська проти України» («Andriyevska v. Ukraine», заява № 34036/06), в якому ЄСПЛ визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції з огляду на те, що Вищий адміністративний суд відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою заявниці, оскільки її справа мала цивільний, а не адміністративний характер, і тому касаційною інстанцією мав бути Верховний Суд України; натомість останній відмовив у відкритті касаційного провадження, зазначивши, що судом касаційної інстанції у справі заявниці є Вищий адміністративний суд України (§ 13-14, 23, 25-26); рішення від 17 січня 2013 року у справі «Мосендз проти України» («Mosendz v. Ukraine», заява № 52013/08), в якому ЄСПЛ визнав, що заявник був позбавлений ефективного національного засобу юридичного захисту, гарантованого статтею 13 Конвенції через наявність юрисдикційних конфліктів між цивільними й адміністративними судами (§ 116, 119, 122-125); рішення від 21 грудня 2017 року у справі «Шестопалова проти України» («Shestopalova v. Ukraine», заява № 55339/07), в якому ЄСПЛ дійшов висновку, що заявниця була позбавлена права на доступ до суду всупереч пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки національні суди надавали їй суперечливі роз`яснення щодо юрисдикції, відповідно до якої позов заявниці мав розглядатися у судах України, а Вищий адміністративний суд України не виконав рішення Верховного Суду України щодо розгляду позову заявниці за правилами адміністративного судочинства (§ 13, 18-24)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 766/10137/17 (провадження № 14-658цс18) зазначено, що «прийняття 03 липня 2018 року апеляційним судом Херсонської області оскаржуваної постанови про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства, а також постановлення 09 червня 2017 року Херсонським окружним адміністративним судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі № 821/873/17, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, поставили під загрозу сутність гарантованого Конвенцією права заявника на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту. З огляду на існування юрисдикційного конфлікту та імперативний припис частини п`ятої статті 170 КАС України Велика Палата Верховного Суду вважає, що ця справа має бути розглянута за правилами цивільного судочинства виключно і лише тому, що заявниці має бути забезпечено доступ до правосуддя, що включає і розгляд скарги по суті, навіть в іншому, ніж це передбачено законом, судочинстві, оскільки перешкоди до розгляду у належному, адміністративному, судочинстві виникли у зв`язку з процесуальною діяльністю суду».

Оскільки в справі, що переглядається, непослідовність національних судів створила ПрАТ «Компанія «Райз» перешкоди в реалізації права на судовий захист, розгляд цього спору має завершитися за правилами цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню в справі.

Ураховуючи викладене, наявні правові підстави для задоволення касаційної скарги, скасування оскаржених судових рішень і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду (вирішення питання про відкриття провадження за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз»).

Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження за скаргою приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» на постанову заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименка Р. В. від 26 квітня 2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162.

Із моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 31 травня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року втрачають законну силу.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук

М. Ю. Тітов