Справа № 638/3512/21
Провадження № 2/638/3492/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретарів Подосокорської А.О.

за участю

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення 1/2 частини сплачених грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом, визнання недійсним договору поділу майна, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2021 представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову та про повернення позовної заяви, яку мотивує наступним. Квартиру, яку було заборонено відчуження, а саме кв. АДРЕСА_1 15.04.2021 була відчужена та не належить відповідачу, отже не може слугувати забезпеченням позову. Окрім того, такий самий позов, з таким самим предметом та із таких самих підстав вже розглядається в суді у справі №638/15236/19, позов було повернуто 18.02.2021, проте вказана ухвала не набрала законної сили, оскільки була оскаржена позивачем, судове засідання в апеляційній інстанції призначене на 03.08.2021.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала клопотання та просила задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечував проти клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.04.2021 заборонено відчуження нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , в межах ціни позову 1243273 (один мільйон двісті сорок три тисячі двісті сімдесят три) грн 48 коп.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України: забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.2 ст.151); позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, тощо (ч.1 ст.152); у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову; види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.ч.2 і 3 ст.152).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи-підприємця; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням цих заходів (п.4.).

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи ускладненням виконання судового рішення.

Разом з тим, позов може бути забезпечене тільки стосовно майна, яка належить відповідачу.

Матеріали справи містять витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що квартира АДРЕСА_1 відчужена на підставі договору купівлі- продажу та на теперішній час належить на праві власності ОСОБА_5 , який не є стороною у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Проте, клопотання ОСОБА_4 належним чином не вмотивоване та заявлене стороною, яка не є на теперішній час власником майна.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України - Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окрім того, ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Окрім того, ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Приймаючи до уваги, що право на звернення до суду гарантоване Основним законом України суд приходить до висновку, що клопотання про повернення позовної заяви не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 158,185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 про повернення позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4 стягнення 1/2 частини сплачених грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом, визнання недійсним договору поділу майна залишити без задоволення.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.04.2021 залишити без задоволення.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом 15-ти днів з дня її з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення його відповідної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 07.07.2021.

Суддя І.В. Семіряд