Дата документу 09.07.2021 Справа № 937/9918/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/9918/19
Провадження №22-ц/807/1793/21
Головуючий в 1-й інстанції - Редько О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2021 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року, ухвалене у м. Мелітополь (повний текст рішення складено 04 січня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди внаслідок смерті потерпілого,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивачі звернулись до суду із заявою до відповідача, в якій просили: стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 14 892 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 14 892 грн. 00 коп.; стягнути з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 14 892 грн. 00 коп.; стягнути одноразово з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у зв`язку з втратою годувальника на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 9 007 грн. 20 коп.; стягнути одноразово з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 53 080 грн. 72 коп.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 , малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах яких діє ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок смерті годувальника - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 14 892 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_2 14 892 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_3 14 892 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариств «Страхова група «ТАС» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що 27 квітня 2020 року відповідач виплатив ОСОБА_4 страхове відшкодування в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмір 11169,00 грн., тому вимоги позову щодо відшкодування моральної шкоди позивачам є необґрунтованими, враховуючи також те, що моральна шкода уже покрита у повному обсязі згідно мирової угоди від 21.06.2019 укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2021 року це 227 000 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн. (2270,00 грн. Х 100 = 227 000 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 1098 (а.с.14).

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 658 (а.с.16).

ОСОБА_1 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 258 (а.с.17/).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 1110 (а.с.15).

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 червня 2019 року встановлено, що 30.06.2018 року приблизно о 22 годині 18 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки DAEWOO T-13110, реєстраційний номер НОМЕР_5 рухався по вул. Інтеркультурна з боку вул. Індустріальної в напрямку вул. Гагаріна в м. Мелітополі Запорізької області, зі швидкістю не менше ніж 95,8 км/год, чим перевищував максимальну дозволену швидкість руху в населеному пункті та створив небезпечну дорожню ситуацію, поставивши у небезпеку себе та інших учасників дорожнього руху. На шляху прямування водій ОСОБА_5 , наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Будівельною, маючи об`єктивну можливість побачити пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які переходили проїзну частину справа - наліво за напрямком його руху, та технічну можливість уникнути наїзду при максимально допустимій швидкості руху в межах населеного пункту - 50 км/год, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого на перехресті з вул. Будівельна скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 . В результаті наїзду пішоходу ОСОБА_6 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер у лікарні 02.07.2018 року. ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 був звільнений від призначеного йому покарання з випробуванням строком на 2 роки. З ОСОБА_5 стягнуто на користь ОСОБА_1 матеріальну та моральну шкоду, затвердивши мирову угоду від 21.06.2019 року, за якою ОСОБА_5 зобов`язався виплати суму 304 454 грн. 00 коп. рівними частинами по 2 537 грн. 00 коп. щомісяця протягом 120 місяців до повного погашення суми 304 454 грн. 00 коп. ОСОБА_1 . ОСОБА_1 згодна отримати від ОСОБА_5 грошову суму в розмірі 304 454 грн. 00 коп. рівними частинами по 2 537 грн. 00 коп. щомісяця до повного погашення. Провадження за цивільним позовом ОСОБА_1 було закрито у зв`язку з затвердження мирової угоди (а.с.11-12).

29 липня 2019 року на підставі вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 червня 2019 року був виданий виконавчий лист (а.с.13).

Згідно довідки голови квартального комітету № 8 народних депутатів Мелітопольської міської ради Маркова Валентина Сергіївна мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїми дітьми ОСОБА_3 , 2008 року народження та ОСОБА_2 , 2006 року народження (а.с.18).

Згідно довідки про доходи № 62 від 05.09.2018 року виданою Публічним акціонерним товариством «Гідросила МЗТГ» ОСОБА_6 в період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року отримав загальну суму доходів в розмірі 47 070 грн. 73 коп. (а.с. 19).

Згідно довідки № 54 виданої ПФУ від 25.09.2018 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Мелітопольського об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію в разі втрати годувальника на дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 03.07.2020 року в розмірі 2 252 грн. 48 коп. (а.с.20).

Згідно полісу № АМ/5564448 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума на шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000 грн. 00 коп. (а.с.27).

Згідно заяви про страхове відшкодування від 30.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «СГ «ТАС» та погодилась з тим, що розмір страхового відшкодування складає 178 740 грн. 00 коп., в тому числі 134 064 грн. 00 коп. - відшкодування шкоди внаслідок втрати годувальника, 44 676 грн. 00 коп. - моральна шкода (а.с. 54).

15.11.2019 року ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування згідно договору № АМ5564448 від 10.03.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 6098 (а.с.52).

Згідно листа Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» від 31 жовтня 2019 року вих. № Г1400/7657 встановлено, що ПАТ «СГ «ТАС» розглянуті подані ОСОБА_1 документи з приводу відшкодування шкоди завданою втратою годувальника пов`язаних зі смертю ОСОБА_6 внаслідок ДТП за участю автомобіля ЗАЗ Daewoo Т-13110 державний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_5 , що мала місце 30.06.2018 року в якому ОСОБА_6 був пішоходом. 30.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» з заявою на виплату страхового відшкодування моральної шкоди та відшкодування шкоди завданої втратою годувальника. Згідно вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.06.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 була затверджена мирова угода про стягнення моральної шкоди в розмірі 304 454 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, моральна шкода вже покрита. Згідно заяви про склад сім`ї кількість членів родини які мають право отримати відшкодування шкоди завданої втратою годувальника складає 2 людини, а саме ОСОБА_2 (донька загиблого) та ОСОБА_3 (син загиблого). Тобто відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, яка належить дітям загиблого складає по 67 014 грн./чол. (134 028/2=67 014) (а.с.28-29).

Задовольняючи вимоги позову частково, суд першої інстанції зазначив, що згідно заяви про страхове відшкодування від 30.07.2019 року, з яким ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» між позивачем та відповідачем було узгоджено суму страхового відшкодування у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 134 064 грн. 00 коп., які були сплачені позивачу, а тому вимоги позову, щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 9 007 грн. 20 коп., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 53 080 грн. 72 коп., задоволенню не підлягають. Вимоги позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 44 676 грн. підлягають задоволенню, оскільки вказана сума була узгоджена між позивачем та відповідачем, а останнім, в свою чергу узгоджена сума моральної шкоди виплачена не була.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

На підставі полісу № АМ/5564448 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_8 та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС», цивільна відповідальність за забезпеченим транспортним засобом ЗАЗ Daewoo Т-13110, державний номер НОМЕР_5 перед третіми особами застрахована. Ліміт відповідальності згідно Полісу за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих становить 200 000 грн.

Згідно з положеннями п.27.3 статті 27 Закону, Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до п. 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Згідно заяви про страхове відшкодування від 30.07.2019 року, з яким ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», між позивачем та відповідачем було узгоджено суму страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 44676 грн. 00 коп., які не були сплачені позивачу. Вказані обставини відповідачем не спростовані, а тому суд обґрунтовано дійшов висновку про задоволення вимог позову в частині стягнення вказаної суми з рівним її поділом між позивачами.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 09 липня 2021 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков