ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2021 року

м.Суми

Справа №592/3478/17

Номер провадження 22-ц/816/921/21

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової Ірини Олександрівни,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 червня 2017 року в складі судді Хитрова Б.В., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 14 червня 2017 року,

в с т а н о в и в :

28 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Стрюкової І.О. (далі ПАТ КБ «Надра») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмети застави: автомобіль марки ВАЗ 210994, 2007 року випуску, сірого кольору, НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 в рахунок погашення заборгованості по Договору «Автопакет» № 11/2007/441145223 в сумі 14354,50 доларів США, що в еквіваленті станом на 09 березня 2017 року складає 386989,66 грн, який належить відповідачу шляхом проведення торгів у порядку виконавчого провадження на підставі Закону України «Про виконавче провадження» за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 02 квітня 2007 року з ОСОБА_2 було укладено договір «Автопакет» №11/2007/441145223, за яким банк надав позичальниці кредит у розмірі 6415,85 доларів США для придбання автотранспортного засобу зі сплатою 12,5 % річних, на строк до 01 квітня 2012 року. У забезпечення виконання зобов`язань позичальниця надала банку у заставу придбаний за кредитні кошти автомобіль, вартість якого за домовленістю сторін визначена у сумі 8019,80 доларів США. Проте позичальниця зняла з обліку заставний автомобіль та без згоди банку продала його відповідачу. Внаслідок невиконання кредитних зобов`язань утворився борг, який станом на 09 березня 2017 року становить 14354,50 доларів США (386989,66 грн), а тому заявник просить звернути стягнення на заставне майно в рахунок погашення боргу.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 червня 2017 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено.

Звернуто стягнення на предмети застави: автомобіль марки ВАЗ 210994, 2007 року випуску, сірого кольору, НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , в рахунок погашення заборгованості по Договору «Автопакет» № 11/2007/441145223 в сумі 14354,50 доларів США, що в еквіваленті станом на 09 березня 2017 року складає 386989,66 грн, який належать громадянину ОСОБА_1 шляхом проведення торгів у порядку виконавчого провадження на підставі Закону України «Про виконавче провадження» за ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» 1600 грн судового збору.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне судове рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявнику не було відомо про перебування автомобіля у заставі, який він придбав офіційно і зареєстрував його, а тому вважає себе добросовісним набувачем. Крім того, автомобіль ним було перепродано ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом видачі генеральної довіреності, які також перепродали його ОСОБА_5 , тобто заявник є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки спірне майно вибуло з його володіння.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача адвоката Афанасієва Р.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 02 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» і ОСОБА_2 укладено договір «Автопакет» №11/2007/441145223, за умовами якого позичальниця отримала кредит у розмірі 6415,85 доларів США для придбання автотранспортного засобу зі сплатою 12,5 % річних, на строк до 01 квітня 2012 року.

З метою забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2 надала банку у заставу автотранспортний засіб: автомобіль марка ВАЗ 210994, 2007 року випуску, сірого кольору, НОМЕР_1 , зареєстрований МРЕВ при УДАІ УМВС України в Сумській області 31 березня 2007 року. За домовленістю сторін вартість автотранспортного засобу склала 8019,80 доларів США.

Пунктом 3.1.5 договору «Автопакет» № 11/2007/441145223 від 02 квітня 2007 року передбачено, що заставодержатель має право при порушенні позичальником умов договору щодо строків виконання зобов`язання задовольнити вимоги, забезпечені заставою, за рахунок предмета застави.

13 вересня 2007 року на предмет застави накладено приватне обтяження у вигляді заборони відчуження. Інформація про накладене приватне обтяження була внесена Сумською філією державного підприємства «Інформаційний центр» в Державний реєстр обтяжень рухомого майна, реєстраційний № 14387562. Відповідно до Витягу № 40820121 від 31 травня 2013 року про реєстрацію обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було продовжено приватне обтяження на заставу рухомого майна до 31 травня 2018 року.

Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2009 року у справі № 2-н-311/2009 стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «Надра» борг за кредитним договором від 02 квітня 2007 року №11/2007/441145223 в сумі 41963,46 грн, а також витрати по оплаті судового збору і на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

15 червня 2011 року відкрито виконавче провадження № 27181558 з примусового виконання вказаного судового наказу, який не виконаний.

09 листопада 2012 року заставний автомобіль ВАЗ 210994, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_3 , оголошено у розшук.

Станом на 12 вересня 2016 року зазначений автомобіль ВАЗ 210994 з 31 березня 2007 року був зареєстрований за ОСОБА_2 , 02 червня 2015 року його було знято з обліку для реалізації.

14 липня 2015 року автомобіль зареєстровано за ОСОБА_1 з видачею номерного знаку НОМЕР_2 .

Судом також встановлено, що спірний автомобіль ОСОБА_2 зняла з обліку для реалізації без згоди банку, як заставодержателя, та реалізувала його ОСОБА_1 .

Зазначена обставина відповідачем і третьою особою не спростована.

Заборгованість за договором «Автопакет» №11/2007/441145223 станом на 09 березня 2017 року становить 14354,50 доларів США (386989,66 грн) та складається з 5027,39 доларів США боргу по тілу кредиту, 5379,14 доларів США боргу по відсотках за користування кредитом, 17296,92 грн штрафу (641,59 доларів США) та 89138,24 грн (3306,38 доларів США) пені за прострочення сплати кредиту.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж на торгах. Реалізація заставного майна, яка проведена без припинення обтяжень, не припиняє заставу, а тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи і на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Крім цього, відповідно до ст. 659 ЦК України продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо). У разі невиконання цієї вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу, якщо він не знав і не міг знати про права третіх осіб на товар.

Отже, законом прямо не встановлена недійсність правочину з продажу автомобіля, який перебуває у заставі, а відтак банк заявив свої вимоги до належного відповідача, тобто до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Разом з тим, закон не пов`язує виникнення права власності на рухоме майно з моментом державної реєстрації такого права.

Відтак, скасування реєстрації на автомобіль не свідчить про припинення у ОСОБА_1 права власності на таке рухоме майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

За змістом ст. 27 Закону України «Про заставу» факт відчуження предмету застави третій особі та його подальша реалізація наступному покупцю, не впливає на правовідносини застави та не позбавляє заставодержателя можливості задоволення своїх вимог з вартості заставленого майна і після переходу права власності на нього.

Доводи апеляційної скарги не спростовують факт перебування у власності ОСОБА_1 на час ухвалення рішення місцевим судом заставного автомобіля, а тому рішення суду про звернення на користь банку стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_1 вимогам чинного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не суперечить.

Посилання апелянта на те, що спірний автомобіль на час апеляційного перегляду зареєстрований за ОСОБА_5 , не спростовують висновків суду, оскільки дані обставини виникли після ухвалення рішення місцевим судом і така перереєстрація не змінює статус спірного автомобіля як заставного майна.

Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог. Підстав для скасування даного рішення за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.І. Криворотенко

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко