Провадження № 2/234/1618/21
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кравченко О.Ю.,

секретар судового засідання Малушка С.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

справа №234/11583/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.07.2019 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 16.06.2018 року вона позичила відповідачу грошові кошти у сумі 4000 доларів США, за умови повернення до 23.06.2019 року. На підтвердження передачі грошей відповідач власноруч написав розписку та отримав гроші. Однак, відповідач свої зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернути гроші, однак відповідач гроші не повертає. Просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 4000 доларів США та судовий збір.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 22.07.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24.09.2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені, стягнуто з ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 4000 доларів США та судовий збір у сумі 1048 грн.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 09.12.2020 року заочне рішення Краматорського міського суду Донецької області від 24.09.2019 року скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача адвокат Гур`єв В.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Лозовий І.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач заперечує факт написання ним боргової розписки та у відповідача відсутні будь-які боргові зобов`язання перед позивачем.

Вислухав пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до наданого позивачкою оригіналу боргової розписки, 16.06.2018 року ОСОБА_4 взяв в борг у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 4000 доларів США, які зобов`язався повернути ОСОБА_3 в термін до 23.06.2019 року.

Станом на день розгляду справи грошові кошти за розпискою відповідачем позивачу не повернуті та доказів їх повернення ані відповідачем, ані його представником суду не надано.

Заперечуючи проти позову, представник відповідача посилався на те, що відповідачем боргова розписка не складалася та не підписувалася.

За клопотанням представника відповідача, ухвалою суду від 04.02.2021 року у справі була призначена почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлене питання: ким, ОСОБА_4 або іншою особою, виконаний підпис у борговій розписці від 16.06.2018 року про отримання у ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 4000 доларів США?

Експертом було подано клопотання про надання на дослідження вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підпису та почерку ОСОБА_4 , а також рахунок її вартості для оплати, яке було отримано представником відповідача 12.03.2021 року.

Згідно повідомлення експерта №847-848 від 19.04.2021 року про неможливість надання висновку, експертиза не була проведена, у зв`язку з ненаданням ОСОБА_4 зразків почерку та підпису, а також несплатою вартості експертизи.

Таким чином, суду не надано належних та допустимих доказів того, що боргова розписка від 16.06.2018 року відповідачем не підписувалась.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц.

Позивачкою суду наданий оригінал розписки від 16.06.2018 року, яка складена ОСОБА_4 власноручно, містить інформацію щодо предмета доказування, а саме щодо виникнення між сторонами правовідносин за договором позики.

Особи сторін у договорі ідентифіковані зазначенням їхніх прізвищ, імен та по-батькові, вказівкою на номер та серію паспорту, особа позичальника - додатково ідентифікована вказівкою на рік народження.

Таким чином, укладений 16.06.2018 року договір позики підтверджує факт отримання відповідачем від позивачки у борг 4000 доларів США, які він зобов`язався повернути до 23.06.2019 року, але зобов`язання не виконав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки ОСОБА_3 необхідно стягнути суму боргу за договором позики в розмірі 4000 доларів США.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1048 грн., сплачений позивачем при подачі позову (а.с.1, 16).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у сумі 4000 (чотири тисячі) доларів США.

Стягнути з Безкровного Максима Вячеславовича на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 1048 (одна тисяча сорок вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15, 15.5), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складений 02.07.2021 року.

Суддя Краматорського міського суду О. Ю. Кравченко