ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м.Херсон

Номер справи: 766/6166/20

Номер провадження: 22-ц/819/714/21

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач) Ігнатенко П.Я.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Полікарпової О.М.,

за участю секретаря Литвиненка В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Кузьміної О.І. від 02 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 27 листопада 2019 року по вул.Д.Бідного у м.Херсоні ОСОБА_2 наніс удари ногами по належному позивачу транспортному засобу «ВАЗ 2104» держаний номер НОМЕР_1 . Того ж дня позивач звернувся до Дніпровського ВП ГУНП в Херсонській області та 28.11.2019 року слідчим оглянуто вказаний вище транспортний засіб, на передньому правому крилі якого, виявлено вм`ятину розміром 50 см на 25 см, глибиною приблизно 3 см.

09 грудня 2019 року Дніпровським ВП ХВП Головного управління Національної поліції в Херсонській області за результатами розгляду матеріалів за заявою про пошкодження майна від гр. ОСОБА_1 надано висновок про відсутність в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, так як, шкода спричинена потерпілому не є достатньою для кваліфікації дій за ч.1 ст.194 КК України.

Вартість ремонту та відновлення пошкодженого відповідачем транспортного засобу становить 4500, 00 грн., які позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь, а також понесені ним витрати на оплату судового збору.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та пояснив, що відповідач при перевірці заяви позивача щодо заподіяння шкоди визнавав цей факт. Просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на його користь 4500,00 грн.

Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка до суду апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для настання деліктної відповідальності за ст. 1166 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Такі ж правові висновки підтримуються на даний час Верховним Судом, зокрема в постанові від 25 лютого 2019 року в справі № 466/4051/15-ц.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Дніпровського ВП ГУНП в Херсонській області, в якій просив прийняти міри відносно сусіда ОСОБА_2 , який пошкодив належний йому транспортний засіб, шляхом нанесення по ньому ударів ногами. З приводу вказаних обставин позивачем надано письмові пояснення (а.с.5).

Згідно протоколу огляду місця події від 28.11.2019 року слідчим оглянуто належний позивачу транспортний засіб, на передньому правому крилі якого, виявлено вм`ятину розміром 50 м на 25 см, глибиною приблизно 3 см (а.с.7).

Відповідно до висновку Дніпровського ВП ХВП ГУНП в Херсонській області від 09.12.2019 року за заявою про пошкодження майна ОСОБА_2 при опитуванні не заперечував факту нанесення удару по автомобілю позивача. Також у висновку зазначено, що даним кримінальним правопорушенням потерпілому спричинена шкода, що є недостатньою для кваліфікації дій за ч.1 ст.194 КК України, в діях відповідальних осіб відсутній склад кримінального правопорушення (а.с.3, 101).

Рахунок фактура ФОП ОСОБА_3 від 22.02.2020 року доданий до позову не містить відомостей на чиє ім`я виписаний, стосовно якого транспортного засобу та чи пов`язаний він з даним позовом (а.с.10).

Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки у матеріалах справи немає належних, допустимих, достовірних доказів, заподіяння позивачу заявленої до відшкодування шкоди, доказів причинного зв`язку між шкодою і поведінкою відповідача та розмір заподіяної шкоди.

Посилання в апеляційній скарзі на доведеність розміру шкоди не приймається до уваги, оскільки суперечать матеріалам справи. Доданий до позову рахунок-фактура від 22.01.2020 року щодо вартості зборки-розборки, рихтовки, фарбування крила переднього правого на суму 4500,00 грн не містить ідентифікуючих відомостей які б вказували на належність до даного спору.

Отже, вимоги апеляційної скарги про скасування рішення суду не ґрунтуються на доказах і законі, зводяться до незгоди із судовим рішенням, переоцінки доказів, яким судом першої інстанції було надано належної оцінки, не узгоджуються з доказами, наявними в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 лютого 2021 року, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах - Верховного Суду.

Дата складення повного судового рішення 05 липня 2021 року.

Головуючий П.Я.Ігнатенко

Судді: Л.П.Воронцова

О.М.Полікарпова