233 Справа №233/4751/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/М о т и в о в а н а/

07.07.2021 Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Мішиної А. А.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці в режимі відео конференції з приміщення іншого суду цивільну справу № 233/4751/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості за договором позики»,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 у поданому ним до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області позові до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 просить стягнути з відповідачів на його користь солідарно заборгованість за договором позики від 11.02.2017 у розмірі 100000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день звернення з позовом еквівалентно 2831640,00 грн.

Судовою ухвалою від 02.12.2020 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні (а.с.72-73 т.1).

Судовою ухвалою від 25.03.2021 підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні (а.с.4 т.2).

Участь сторін у судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку з приміщення іншого суду забезпечена судовими ухвалами від 05.01.2021 (а.с.96 т.1), від 16.01.2021 (а.с.106 т.1), від 22.01.2021 (а.с.116 т.1).

Стороною відповідачки ОСОБА_2 позов не визнано в частині вимоги покладення на відповідачку солідарного з позичальником ОСОБА_5 обов`язку щодо повернення суми боргу за підстав, викладених у відповідних заявах по суті справи, а також заявлене клопотання, викладене письмово представниками відповідачки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , про зупинення провадження у справі №233/4751/20 до набрання законної сили рішенням суду у справі №756/4019/19, обґрунтоване таким:

На сьогоднішній час Оболонський районний суд м. Києва розглядає справу № 756/4019/19 про поділ спільного майна подружжя, відкритий ухвалою суду від 05.04.2019. Позовна заява ОСОБА_4 у цій справі подана 15.10.2020. До обсягу поділу такого майна належить як майно, яке було у подружжя на момент розірвання шлюбу, так і зобов`язання, в яких подружжя виступало.

До предмету доказування у справі №756/4019/19 входить, зокрема питання щодо того, чи виступав кожний з подружжя у взаємовідносинах з третіми особами у власних інтересах, чи діяв в інтересах сім`ї.

Таким чином, у двох різних судах розглядаються питання щодо встановлення факту, чи є зобов`язання за розпискою від 11.02.2017 спільним зобов`язанням відповідачів, чи це лише є зобов`язанням того, хто був учасником такого правочину. При цьому, у справі №756/4019/19 суд має за вимогами чинного законодавства встановити весь обсяг майна, борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч.4 ст.65 СК).

Вважає, що до розгляду по суті справи №756/4019/19 рішення в даній справі ухвалити не можна, оскільки до встановлення обсягу всього майна та зобов`язань подружжя з визначенням того, чи є воно спільним зобов`язанням подружжя, не можна покладати обов`язки на іншу особу, солідарно стягуючи борг з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

В іншому випадку одночасний розгляд та вирішення обох справ може призвести до ухвалення двох рішень з протилежними та взаємовиключними висновками, створення колізії, яка призведе до виникнення нових спорів, стане підставою для перегляду рішення суду у цій справі, а також порушить вимоги щодо правової визначеності, вимоги ст. ст. 2, 10, 263, 264 ЦПК України. Більше того, задоволення цього позову до вирішення справи №756/4019/19, якщо буде визнано судом, що вказаний борг укладений особисто ОСОБА_5 в особистих цілях, призведе і до порушення прав позивача, який буде змушений стати заручником перегляду даного рішення суду або учасником нового спору про витребування з нього безпідставно набутих коштів, які він просить стягнути з ОСОБА_7 . Ухвалення такого рішення суду у цій справі вважає передчасним та таким, що не відповідає критеріям ефективного судового захисту, адже замість вирішення справи з урахуванням всього обсягу обставин та фактів, що сторони вирішують у справі №756/4019/19, суд може ухвалити рішення в цій справі без їх врахування, що всіх учасників поставить в залежне становище необхідності ініціювання низки інших справ та завдання шкоди всім, в тому числі збільшення навантаження на судову систему.

Більше того, вирішення справи №233/4751/20 до вирішення справи №756/4019/19, якщо позов про солідарне стягнення буде задоволений, а суд у справі №756/4019/18 вирішить, що вказаний борг не є боргом подружжя, а тільки того з подружжя, хто брав позику, тобто лише ОСОБА_5 , призведе до безпідставного отримання коштів позивачем ОСОБА_4 з ОСОБА_7 , що завдасть їй значної та непоправної шкоди. Наслідки такого рішення можуть мати невідворотний та значний характер для відповідачки ОСОБА_7 .

Також на сьогоднішній час, з огляду на низку ініційованих з боку ОСОБА_7 спорів, є невизначеним та неоднозначним питання щодо кола осіб та відповідальності саме відповідачів щодо позивача.

Сталою судовою практикою та вимогами чинного законодавства, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, якщо врахувати, що суд у справі №756/4019/19 має встановити і обсяг майна, що перебуває у третіх осіб, які, на думку подружжя отримали таке майно за рахунок спільного майна подружжя, то вказані особи мають відповідати за повернення такого майна. На сьогоднішній день ОСОБА_5 подав позов до Новопсковського районного суду Луганської області про стягнення безпідставно набутих коштів з ОСОБА_8 , аргументуючи це тим, що відповідачка у справі №942/1149/20 заволоділа коштами, які начебто ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_4 за розпискою від 11.02.2017. Тобто, підстава даного позову також вказує на ту саму розписку, що є предметом даного судового розгляду.

Також предметом позовних вимог є грошові кошти, щодо яких з боку ОСОБА_5 заявляється, що такі кошти є у володінні відповідачки ОСОБА_2 , а також певна сума грошових коштів, які є у володінні ОСОБА_5 . Остання заява про збільшення позовних вимог ОСОБА_5 вказує, що предметом спору і вимог про поділ майна подружжя є грошові кошти у розмірі 5 680 880 грн, 1 296 080 грн, 105 000 доларів США та 60 000 Євро.

Тож розгляд цієї справи до розгляду справи №756/4019/19 та справи №942/1149/20 до того, як буде визначено обсяг спільного майна та зобов`язань подружжя, а також чи є така позика за розпискою від 11.02.2017 спільним обов`язком подружжя, і чи не знаходяться ці кошти у інших третіх осіб, призведе до ухвалення рішення до того, як вказані факти будуть встановлені рішенням про поділ спільного майна подружжя, що суперечить вимогам процесуального законодавства, порушить принципи правосуддя з ухвалення рішення на підставі повного, всебічного з`ясування обставин справи, порушить принцип правової визначеності, адже ухвалення такого рішення призведе до того, що можуть бути ухвалені два протилежні за своєю суттю рішення суду, а тому провадження у цій справі має бути зупинене до розгляду та набрання чинності рішенням суду у справі №756/4019/19, яким має бути визначений загальний обсяг майна та зобов`язань подружжя, і тільки після цього може бути вирішено питання, чи підлягає такий борг до стягнення з відповідачів солідарно.

А оскільки про такий борг та розписку від 11.02.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідачка ОСОБА_7 не знала, і до суду не подано її письмової згоди на укладення такого договору своїм колишнім чоловіком, вважає, що суд в цій справі достеменно не може встановити та підтвердити або спростувати, чи є це спільним обов`язком колишнього подружжя, та чи повинні ці кошти стягуватися солідарно.

У справі, яка розглядається в межах провадження №233/4751/20, суть спірних правовідносин полягає у встановленні наявності підстав для солідарного стягнення боргу як з подружжя, щодо яких ще не встановлено в межах судового провадження №756/4019/19, чи відноситься таке зобов`язання до спільного боргу подружжя, що наразі виключає з урахуванням підстав заявленого даного позову за ст.ст. 61, 65 СК України вирішення цієї справи по суті до вирішення справи №756/4019/19.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримала за наведених вище підстав, просила його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечувала проти заявленого клопотання за відсутності передбачених ст.251 ЦПК України підстав для зупинення провадження у справі, пославшись на порушення прав її довірителя внаслідок такого зупинення, просила відповідно до ч.2 ст.222 ЦПК України залишити заявлене клопотання без розгляду внаслідок порушення процесуальних строків на звернення з таким клопотанням.

З`ясувавши думку сторін з приводу заявленого клопотання, суд приходить до такого:

Пункт 6 частини 1 статті 251 ЦПК України зобов`язує суд зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Сторона відповідача ОСОБА_2 вважає об`єктивно неможливим розгляд даної справи до вирішення цивільної справи №756/4019/19 у спорі про поділ майна між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 як колишнім подружжям.

Суд не погоджується з цими доводами, виходячи з такого:

По-перше, предметом спору у дійсній справі є майновий інтерес ОСОБА_4 як позичальника за договором позики до повернення належних йому грошових коштів.

Тож зупинення провадження у дійсній справі до вирішення між відповідачами спору щодо поділу майна може порушити майнові інтереси позивача ОСОБА_4 як позичальника.

По-друге, згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, встановленого статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стороною відповідачки ОСОБА_2 при порушенні питання зупинення провадження у справі з підстав не вирішення спору про поділ майна між колишнім подружжям ОСОБА_9 відповідачами у дійсній справі не доведена та обставина, що грошова сума за договором позики від 11.02.2017 у розмірі 100000 доларів США заявлена у спорі між подружжям як спільно набуте під час шлюбу майно.

Як зазначено у клопотанні «остання заява про збільшення позовних вимог ОСОБА_5 вказує, що предметом спору і вимог про поділ майна подружжя є грошові кошти у розмірі 5 680 880 грн, 1 296 080 грн, 105 000 доларів США та 60 000 Євро». Посилання на те, що до поділу у спорі між колишнім подружжям ОСОБА_9 заявлена грошова сума у розмірі 100000 доларів США, відсутнє, як і не наданий доказ звернення сторін з такою вимогою.

Тож, стороною відповідачки ОСОБА_2 не доведена наявність передбачених п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню.

За наведених обставин і відповідних ним підстав, суд дістає висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання.

Керуючись ст.222 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони відповідачки ОСОБА_2 про зупинення провадження у цивільній справі №233/4751/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 «про стягнення заборгованості за договором позики» залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складений 08.07.2021.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя