Провадження № 2/344/1502/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Домбровської Г.В.

секретаря Лукинів І.І.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі суду у м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що 29.10.2005 року між сторонами зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Товмачицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №5.

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 62,8 кв.м. житловою площею 37, 2 кв.м.) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 вересня 2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М. Дане майно подружжя було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 232559706 від 12.11.2020 року.

На придбання вищевказаної квартири сторони отримували кошти в кредит в АТ «Індустріально-Експортний Банк». Через виниклу економічну кризу, у сторін виникали деякі труднощі в поверненні боргу, що призвело до судових процесів між кредитором та позичальником. Однак за час шлюбу сторонами повністю погашений борг, банком знято з застави спірну квартиру.

З весни 2020 року відносини у сторін погіршились, у зв`язку з чим сторони на деякий час припинили спілкування.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.10.2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Вирішити майновий спір в позасудовому порядку немає можливості, оскільки відповідач уникає питання щодо перереєстрації права власності на 1/2 частину спірної квартири на ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, придбаного ними за час шлюбу, шляхом визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м.).

Позивачем подано заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечила щодо заочного розгляду справи, просила розглядати справу без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом оголошення на сайті Івано-Франківського міського суду, а також направлення повісток про виклик на адресу його реєстрації.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне зазначити наступне.

29.10.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Товмачицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис №5.

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано майно, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (загальною площею 62,8 кв.м. житловою площею 37, 2 кв.м.) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 26 вересня 2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Басай Р.М.. Дане майно подружжя було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 232559706 від 12.11.2020 року.

Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.10.2020 року у справі № 346/3434/20 шлюб між сторонами розірвано. ( а.с.16).

Як зазначено у позовній заяві, вирішити майновий спір в позасудовому порядку немає можливості, оскільки відповідач уникає питання щодо перереєстрації права власності на 1/2 частину спірної квартири на ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, придбаного ними за час шлюбу, шляхом визнання за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м.).

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (надалі «СК України»), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Судом з`ясовано обсяг спільного нажитого майна, це - трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 37, 2 кв.м.).

Будь-які докази на підтвердження того, що вказана квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , придбавалася ним за його особисті кошти, або набута ним з інших, передбачених ст. 57 СУ України підстав, в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України закріплено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Виходячи з заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, а тому слід визнати за позивачем, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м.).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 2544,50 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 60, 69 ч.1, 70 ч.1 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 368 ч.3 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 4, 12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 280-285, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (загальною площею 62,8 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м.), в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_2 , витрати по оплаті судового збору у розмірі 2544,50 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Домбровська Г.В.

Повний текст рішення складено і підписано 20.07.2021 року.