Справа № 215/1838/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Науменко Я.О.

за участю секретаря Чернокун Н.Ю.,

згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 33464 грн. 23 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 23.12.2010, що складає: 26929 грн. 28 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту та 6534 грн. 95 коп. заборгованість за простроченими відсотками. При цьому посилається на те, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 23.12.2010, згідно з якою йому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано у користування кредитну картку. У порушення умов договору відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 33464 грн. 23 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн..

Ухвалою від 28.04.2021 відкрито провадження у справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

Ухвалою від 19.05.2021 відкладено судове засідання на 22.06.2021 в зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

01.06.2021 до суду повернувся конверт з копіями ухвали від 28.04.2012 і позовної заяви з додатками, що направлялись відповідачу на адресу його місця реєстрації, із відміткою пошти про причини їх невручення: за закінченням терміну зберігання.

Ухвалою від 22.06.2021 розгляд справи відкладено на 19.07.2021 у зв`язку з відсутністю у суду відомостей щодо отримання судової повістки.

24.06.2021 до суду повернувся конверт із судовою повісткою, що направлялась відповідачу, з відміткою про причини її невручення: адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Оскільки судова повістка надсилалась відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзиву, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

З урахуванням викладених обставин, судом за згодою представника позивача, висловленою у позовній заяві, судом 19.07.2021 постановлено ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_2 ) звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 23.12.2010 (копія, а.с.34).

Вказана заява містить лише персональні та контактні дані ОСОБА_1 , натомість у ній відсутні відомості щодо видачі кредитної карти (не зазначено номер кредитної карти, її вид та дата її отримання), бажаний кредитний ліміт.

Крім того, у вищезгаданій заяві вказано, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, і він ознайомився та погодився із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 (а.с.35, 36-61).

Відповідно до Довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н за яким було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 14.07.2006, термін дії 07/13; № НОМЕР_2 , дата відкриття 28.02.2013, термін дії 02/15; № НОМЕР_3 , дата відкриття 28.02.2013, термін дії 02/16; № НОМЕР_4 , дата відкриття 03.01.2017, термін дії 05/20 (а.с.33).

З Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я ОСОБА_1 (договір б/н) вбачається, що 14.07.2006 відбувся старт карткового рахунку № НОМЕР_1 і 28.02.2013 на нього встановлено кредитний ліміт 16000 грн. За період з 18.12.2013 по 27.02.2020 відбувалось збільшення та зменшення кредитного ліміту, зокрема 18.12.2013 збільшено кредитний ліміт до 17500 грн., 06.09.2017 до 23000 грн., 26.02.2019 до 30000 грн., а 28.08.2019 кредитний ліміт зменшено до 29000 грн., 26.09.2019 до 28110 грн., 28.11.2019 до 27250 грн. і 27.02.2020 до 0,00 грн. (а.с.32).

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 за договором б/н станом на 08.02.2021 вбачається, що з 24.07.2006 розпочався рух коштів по кредитній картці № НОМЕР_1 (тобто до 23.12.2010 дати, коли відповідач підписав анкету-заяву), остання операція по ній здійснена відповідачем 26.02.2013 шляхом зняття готівкових коштів на суму 105 грн. З 28.02.2013 розпочався рух коштів по картці № НОМЕР_3 та 23.12.2016 по ній здійснена остання операція шляхом оплати покупки на суму 34 грн.; з 04.01.2017 розпочався рух коштів по картці № НОМЕР_4 та остання операція по ній здійснена відповідачем 16.02.2020 шляхом поповнення картки в терміналі на суму 1400 грн. (а.с.21-31).

На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав також розрахунки заборгованості за договором №б/н від 23.12.2010, згідно з якими станом на 31.05.2015 заборгованість відповідача складала 60,08 грн., що становить заборгованість за відсотками на поточну заборгованість (а.с.8-10).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.12.2010 станом на 30.09.2019 заборгованість відповідача складала за тілом кредиту 28106 грн. 03 коп., в т.ч. за поточним тіло кредиту 28106 грн.03 коп. та за простроченим тілом 0,00 грн., а також за заборгованість за нарахованими відсотками 1011 грн. 72 коп., а разом 29117 грн. 75 коп. (а.с.11-18).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 23.12.2010 станом на 04.02.2021 заборгованість відповідача складає 26929 грн. 28 коп., з яких: 26929 грн. 28 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту та 6534 грн. 95 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.19-20).

Таким чином, відповідач, користуючись кредитним рахунком здійснював погашення кредиту, однак робив це не своєчасно та не в повному обсязі, що знайшло своє відображення у вказаному розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.

Отже, підставою позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, та стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При укладанні Договору сторони керувались частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Беручи до уваги Анкету-заяву та виходячи з положень ст.ст.626, 628, 1046 ЦК України, суд встановив, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір позики, за узгодженими умовами якого позивач передав у власність відповідачу грошові кошти, а останній зобов`язувався повернути позикодавцеві таку ж їх суму. При цьому, укладений між сторонами кредитний договір від 23.12.2010 у вигляді підписання відповідачем Анкети-заяви, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що строк повернення отриманих грошових коштів сторонами у Анкеті-заяві не встановлено, зобов`язання з їх повернення виникає у відповідача протягом строку, визначеного законом, з дня пред`явлення позивачем вимоги про це, тобто у даній справі - з дня пред`явлення позову.

Надані позивачем розрахунки заборгованості відповідача та виписка за договором від 23.12.2010 містять відомості про витрати клієнтом кредитних коштів та про суми погашення за наданим кредитом, з якого вбачається, що за період з 24.07.2006 по 16.02.2020 ним повертались позичені кошти, але не в повному обсязі і його заборгованість станом на 04.02.2021 за простроченим тілом кредиту складає 26929 грн.28 коп.

Тому, виходячи з положень ст.1049 ЦК України, суд вбачає правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неповернутої частини позики у вищезазначеній сумі.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У Анкеті-заяві позичальника від 23.12.2010 процентна ставка, її розмір, порядок нарахування не зазначені.

Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частини спірного договору.

При цьому доказів на підтвердження того, що саме з цим Витягом з Умов та правил відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах розмірі, що додані банком до позовної заяви, позивачем не доведено.

Правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України до спірних відносин застосуванню не підлягають, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин (23.12.2010) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (23.03.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливих для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 2-4 статті 12 та частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, суд дійшов висновку про не доведення позивачем, що саме надані ним Умови та правила є складовою кредитного договору і що саме ці Умови і правила відповідач мав на увазі, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. А тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у заявленому розмірі станом на 04.02.2021 відсутні.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту по кредитному договору № б/н від 23.12.2010 у розмірі 26929 грн. 28 коп..

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 26929 грн. 28 коп. заборгованості за кредитом, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (пропорційно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 1826 грн. 71 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 14360570) 26929 (двадцять шість тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 28 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 23.12.2010 та 1826 (тисяча вісімсот двадцять шість) гривень 71 коп. витрат по сплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне рішення складено 19.07.2021.

Суддя: