ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 липня 2021 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/3430/21

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/893/21

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Харечко Л.К.,

суддів: Губар В.С., Онищенко О.І.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2021 року у складі судді Карапути Л.В., повний текст якого складений 23.04.2021 у м. Чернігові,

У С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про визнання неправомірними дій по незастосуванню постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 865 при нарахуванні плати за послугу з централізованого опалення в опалюваний сезон 2016/2017 років ОСОБА_1 , особовий рахунок якої відкритий по квартирі АДРЕСА_1 , зобов`язання відповідача здійснити нарахування плати за послугу з централізованого опалення в опалюваний сезон 2016/2017 років із застосуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 865.

Обгрунтовувала свої вимоги тим, що в опалюваний сезон 2016/2017 років у зазначеному будинку був відсутній засіб обліку теплової енергії.

У липні 2020 року позивачці стало відомо, що 09.06.2020 набрало законної сили рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.02.2020 у справі № 750/12545/19, яким визнано дії АТ «Облтеплокомуненерго» по незастосуванню постанови КМУ від 30.11.2016 № 865 при нарахуванні плати за послугу з централізованого опалення в опалюваний сезон 2016/2017 років у м. Чернігові неправомірними та зобов`язано АТ для споживачки м. Чернігова здійснити нарахування плати в опалюваний сезон із застосування вказаної постанови. Вважала, що рішення суду стосується застосування постанови для розрахунку тарифу на опалення 1 кв.м тепловою енергією і знаходячись у рівних з позивачем по справі № 750/12545/19 умовах, а саме, проживання в одному населеному пункті, відсутність будинкового лічильника тепла, проживаючи у багатоквартирному будинку, вона має набагато вищий тариф на опалення 1 кв.м опалюваної площі, ніж встановлений постановою. Тобто фактично АТ «Облтеплокомуненерго» ставить у нерівні умови мешканців Чернігова, застосовуючи різні тарифи на опалення.

Звернувшись до відповідача з проханням застосувати положення вказаної постанови КМУ та провести перерахунок нарахованих їй платежів в опалюваному сезоні, останній їй відмовив, наголосивши на тому, що виконавець послуг застосував тарифи, затверджені постановою Національної комісії № 970 та № 1101 від 09.06.2016.

На її думку, строк позовної давності для звернення до суду з даною позовною вимогою не пропущений, оскільки, цей термін слід рахувати з дня набрання законної сили рішенням суду у справі № 750/12545/19.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про повне задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи скарги зводяться до того, що суд безпідставно не застосував положення ч. 5 ст. 82 ЦПК України та проігнорував встановлений судом обов`язок АТ «Облтеплокомуненерго» по застосуванню постанови № 865 при нарахуванні оплати за теплопостачання в опалюваному періоді 2016-2017 років.

Вважає, що суд залишив поза увагою доведений факт оснащеності житлового фонду засобами обліку теплової енергії у м. Чернігові на рівні 64 % станом на 01.01.2017, який було визначено шляхом моніторингу державною установою та встановлений факт того, що визначення середньозваженого споживання теплової енергії на опалення 1 кв.м опалюваної площі у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку теплової енергії у м. Чернігові здійснюється підприємствами виконавцями послуг з централізованого опалення, виходячи з вимог постанови КМУ від 30.11.2016 № 865.

Посилання в рішенні суду на пропуск строку позовної давності є безпідставним з огляду на те, що до набрання рішенням законної сили про обов`язковість застосування вказаної постанови КМУ для відповідача у м. Чернігові дізнатися було неможливим, а жодна з контролюючих та перевіряючи організацій не здійснила перевірку рівня оснащеності житлового фонду засобами обліку тепла та не надала припису для обов`язковості виконання норм постанови.

У відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» просить залишити її без задоволення, звертаючи увагу на те, що відповідач застосовує ті тарифи, які відповідно до порядку розраховані, прийняті та затверджені постановами НКРЕКП.

В опалюваному періоді 2016/2017 позивачка отримувала субсидію в розмірі 7 569,79 на оплату послуг з централізованого опалення, тому, її посилання про те, що отримання субсидії жодним чином не стосується правовідносин між сторонами, є необґрунтованими. Також, не залучено до справи та не ставилась позовна вимога позивачкою до УПСЗН, беручи до уваги, що оплата послуг з централізованого опалення проводилась коштами з Державного бюджету.

Відповідач погоджується з рішенням суду в частині того, що рішення суду по справі № 750/12545/19 не стосується особисто правовідносин сторін у даній справі.

Вважає, що позивачкою не було надано суду доказів оснащеності житлового фонду, що знаходиться на абонентському обліку АТ «ОТКЕ» засобами обліку теплової енергії протягом опалюваного періоду 2016/2017 років.

Твердження ОСОБА_1 про те, що вона дізналася про порушення її права з рішення суду у справі № 750/12545/19 є необґрунтованим, адже воно не стосується позивачки, отже, висновок суду про те, що наведені нею причини пропуску строку позовної давності з даним позовом суперечать презумпції знання законодавства, є вірним.

Вислухавши суддю доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає АТ «Облтеплокомуненерго» за адресою: АДРЕСА_2 . В опалювальний сезон 2016/2017 років у вказаному будинку, де на позивачку відкрито особовий рахунок у квартирі АДРЕСА_3 був відсутній засіб обліку теплової енергії.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Облтеплокомуненерго» з проханням провести перерахунок нарахованих платежів по її квартирі в опалюваному періоді 2016/2017 відповідно до методики, встановленої постановою КМУ від 30.11.2016 № 865 із застосуванням тарифів, визначених даною постановою. Як підставу для проведення перерахунку вказала, що за наслідками розгляду справи № 750/12545/19 за позовом споживача до АТ «Облтеплокомуненерго» суд зобов`язав відповідача застосувати вказану постанову при нарахуванні плати за централізоване опалення в опалюваному сезоні 2016/2017 з тих підстав, що у квартирі споживача був відсутній засіб обліку теплової енергії і що станом на 01.01.2017 оснащеність житлового фонду засобами обліку теплової енергії у місті Чернігові становила 64 %.

Відповідач, не вбачаючи підстав для здійснення перерахунку на цих підставах, роз`яснив ОСОБА_1 , що постанова № 865 не може бути застосована, оскільки вона не визначає тарифи і що в опалюваному періоді 2016/2017 діяли та застосовувались тарифи, затверджені постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.06.2016.

Встановлено, що АТ «Облтеплокомуненерго» є ліцензіатом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП-Регулятор). Відповідно п. 29 ч. 1 статті 7 Закону України «Про ліцензування господарської діяльності» він має ліцензії на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює регулювання шляхом ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг та формування цінової та тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Тобто виключну компетенцію на встановлення тарифів для ліцензіатів має саме Регулятор.

Тариф у розмірі 33,88 грн/м2 (який застосовувався при здійсненні нарахувань в опалювальному періоді 2016/2017 років і зазначений в квитанціях позивача) встановлено постановою НКРЕКП № 1101 від 09 червня 2016 року з 01.07.2016.

Не застосування тарифів на послуги з централізованого опалення, що встановлені постановами НКРЕКП є прямим порушенням Закону та ліцензійних умов.

Постанова Кабінету Міністрів України № 865 від 30 листопада 2016 року визначає порядок нарахування плати за послуги з централізованого опалення в опалювальному сезоні 2016/2017 років залежно від оснащеності житлового фонду, що знаходиться на абонентському обліку виконавця послуг засобами обліку теплової енергії.

Матеріали справи свідчать, що AТ «Облтеплокомуненерго» періодично надавало звіти Чернігівській міській раді, Чернігівській обласній адміністрації, Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з урахуванням вищезазначених обставин та положень закону дійшов висновку, що оскільки, протягом опалювального періоду 2016/2017 відсоток оснащеності був меншим 50 %, підстав для перерахунку оплати за послуг відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 865 відповідач не мав.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком та вважає, що доказів на спростування такої інформації, позивачкою надано не було.

Посилання ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.02.2020 у справі № 750/12545/19, яким визнано дії АТ «Облтеплокомуненерго» по незастосуванню постанови КМУ від 30.11.2016 № 865 при нарахуванні плати за послугу з централізованого опалення в опалюваний сезон 2016/2017 років в м. Чернігові, як підставу для врахування та покладення обов`язку на відповідача здійснити перерахунок нарахованих платежів по її квартирі, суд вірно відхилив через їх помилковість, з огляду на те, що вказана справа не стосується особисто правовідносин ОСОБА_1 та АТ «Облтеплокомуненерго».

Отже рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову про визнання неправомірними дій по незастосуванню постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 865 при нарахуванні плати за послугу з централізованого опалення в опалюваний сезон 2016/2017 років та зобов`язання відповідача здійснити нарахування плати за послугу з централізованого опалення із застосуванням норм зазначеної постанови, є законним і обґрунтованим.

Проте апеляційний суд не погоджується з рішенням в частині того, що суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог по суті, фактично відмовив і з підстав пропуску позивачкою строку позовної давності, зазначивши, що причини пропуску такого строку з огляду на те, що остання була обізнана про порядок нарахування за послуги відповідно до норм споживання, за які мала сплатити останній платіж за опалюваний сезон 2016/2017, не є поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи з вимог зазначеної статті позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.10.2020 у справі № 509/3589/16-ц, від 03.02.2021 у справі № 914/197/19.

Таким чином, дійшовши висновку про необґрунтованість позовних вимог, суд першої інстанції мав постановити рішення про відмову у задоволенні позову лише з цієї підстави.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З зазначеного виходить, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2021 року зміні шляхом виключення із мотивувальної його частини мотивів відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позивачкою строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2021 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини мотиви відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позивачкою строку позовної давності.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: