Справа № 344/7689/21
Провадження № 22-ц/4808/1037/21
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Максюти І.О.,

секретаря Капущак С.В.

за участю апелянта та його представника адвоката Боднарук С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 25 травня 2021 року, постановлену у складі судді Кіндратишин Л.Р. у м. Івано-Франківськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, набутого в шлюбі,

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який розірвано 01 квітня 2021 року. За час перебування у шлюбі вони нажили спільне майно, а саме: автомобіль марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску та грошові вклади у банках.

Зважаючи на те, що відповідач добровільно не віддає половину належного їй майна, яке вони набули разом, просила суд здійснити поділ такого майна. Стягнути із відповідача кошти у розмірі 75000 грн за половину вартості автомобіля «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, автомобіль залишити у власності відповідача. Стягнути із відповідача 1/2 частини розміру усіх банківських вкладів (депозитів), що є спільним майном подружжя разом із 1/2 частиною розміру відсотків по цих вкладах (депозитах).

У травні 2021 року ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , в якій просив стягнути із останньої грошову компенсацію в сумі 259545 грн за 1/2 частину вартості двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , як майна набутого в шлюбі; стягнути з ОСОБА_2 1/2 частину грошових коштів на банківських рахунках, відкритих на її ім`я у АТ «Райффайзен банк Аваль», АТ «Ідея банк», АТ «Кредобанк».

Свої вимоги обґрунтував тим, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 , а саме: 04.11.2010 вони за спільні кошти придбали двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 . У 2013 році ОСОБА_2 запропонувала подарувати зазначену квартиру її дочці від першого шлюбу - ОСОБА_3 , при цьому зобов`язалася добровільно сплатити йому кошти за половину вартості квартири. Договір дарування укладено 13 серпня 2013 року, однак ОСОБА_2 досі так і не виплатила йому обіцяні кошти, у зв`язку з чим він змушений звернутися із зустрічним позовом щодо поділу майна подружжя. Крім того, зазначив, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 ними відкрито рахунки у банках, на яких зберігаються спільно зароблені кошти, які також підлягають поділу.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2021 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, набутого в шлюбі.

ОСОБА_1 на ухвалу суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та безпідставність ухвали суду, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апелянт вважає, що обидва позови є взаємопов`язаними, їх спільний розгляд є доцільним, оскільки вони виникли з одних правовідносин, задоволення зустрічного позову може повністю або частково виключити задоволення первісного позову. Зазначає, що ОСОБА_2 зареєстрована у м. Івано-Франківськ. Крім того, звертає увагу на те, що ним окрім поділу квартири заявлена вимога про поділ частини грошових коштів, розміщених на банківських рахунках.

З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не скористалася, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник вимоги скарги підтримали з підстав в ній викладених.

Позивач у судове засідання не з`явилася.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить висновку про наявність підстав для її задоволення.

Повертаючи зустрічну позовну заяву, суд першої інстанції зазначив, що така не відноситься до територіальної юрисдикції Івано-Франківського міського суду, позаяк нерухоме майно, з приводу якого пред`явлено зустрічний позов знаходиться у м. Тернопіль Тернопільської області. Отже, такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов, за місцем розташування спірного нерухомого майна.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно із частиною 6 статті 193 ЦПК України, зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших визначених у цій статті правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.

Відповідно до частини 1 статті 193 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Встановлено, що у зустрічній позовній заяві про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 просив стягнути з його колишньої дружини грошову компенсацію в сумі 259545 грн за 1/2 частину вартості двоімнатної квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявленого зустрічного позову вказував на те, що зазначена квартира була придбана за спільні кошти за час перебування із відповідачкою у шлюбі, яка у подальшому переконала його подарувати квартиру її дочці та зобов`язалася добровільно сплатити половину вартості квартири. Проте, своїх зобов`язань не виконала.

Аналізуючи вимоги зустрічного позову, колегія суддів звертає увагу на те, що вказана вище квартира 13 серпня 2013 року вибула із власності відповідачки за зустрічним позовом, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 79-80).

Разом з тим, предметом зустрічного позову є виключно вимога щодо стягнення із відповідачки грошової компенсації за половину вартості квартири яка, на думку позивача, є спільним майном подружжя. Тобто вирішення даної вимоги не можна вважати спором з приводу нерухомого майна, оскільки позивач за зустрічним позовом не заявляє вимоги щодо поділу квартири. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, а тому у даній справі необхідно застосовувати положення частини 6 статті 193 ЦПК України, згідно яких зустрічний позов слід пред`являти за місцем розгляду первісного.

Крім того, окремий розгляд пов`язаних між собою вимог може призвести до неправильного встановлення обставин у справі, що в свою чергу, вплине на вирішення спорів.

Суд першої інстанції вищевикладене не врахував, постановив оскаржувану ухвалу, чим допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до положень ст. 379 ЦПК України є безумовною підставою для її скасування з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2021 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 05 липня 2021 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Горейко М.Д.

Максюта І.О.