Справа № 367/7608/20
Провадження №2-з/367/265/2021
УХВАЛА

Іменем України

05 липня 2021 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю одного з подружжя та визнання права власності на вказане майно, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю одного з подружжя та визнання права власності на вказане майно. Позивач просить: визнати 9/20 частин житлового будинку із надвірними спорудами АДРЕСА_1 особистою приватною власністю дружини в шлюбі, а саме ОСОБА_1 та визнати за нею право особистої приватної власності на вказане майно; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку, площею 0, 0609 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:026:0020.

01 липня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову, яка передана головуючому судді 02 липня 2021 року. У заяві ОСОБА_1 просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту до набрання законної сили рішенням суду у даній справі на: 9/20 частин жилого будинку від 13 травня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Прилипко В.В., зареєстрованого в реєстрі за №798 з відповідною частиною надвірних будівель за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 74, 3 кв.м, право власності зареєстровано за ОСОБА_2 Ірпінським БТІ 15.07.2003, номер запису 1571 в книзі 6-263; земельну ділянку, площею 0,0609 га, кадастровий номер :01:026:0020 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 , заборонивши оформлення і відчуження вказаного майна.

Позивач у заяві вказує, що оскільки зазначене вище майно набуте в шлюбі за її особисті кошти, то в судовому порядку вказане майно повинно бути визнане її особистою приватною власністю.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявниця вказує, що враховуючи, що предметом позову є вказане вище нерухоме майно, яке зареєстроване на ОСОБА_2 , вартість цього майна є значною 855 140 гривень, то з метою виконання рішення суду в майбутньому, просить вжити заходи забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до приписів ч.1 ст.153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши доводи позивача, суд приходить до висновку про те, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Зміст та форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, до заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Згідно із ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Пунктом першим ч.1 ст.150 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватися шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як видно із матеріалів, доданих до позовної заяви, 23 квітня 2015 року заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17 травня 1997 року Приворотською сільською радою Брусилівського району Житомирської області, актовий запис №1 (а.с. 5).

13 травня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 9/20 частин жилого будинку, відповідно до якого ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3 9/20 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованих 08.06.2021 та 22.06.2021, ОСОБА_2 є співвласником на праві приватної спільної часткової власності 9/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, реєстраційний номер майна 750686, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 141, 9 кв.м, житловою площею 80,5 кв.м.

Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №303781 від 13 березня 2006 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 0609 га, кадастровий номер :01:026:0020, згідно рішення 45 сесії 4 скликання Гостомельської селищної ради від 23 червня 2005 року №859-45-ІV (а.с. 13).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З урахуванням вищевказаних доказів, що надані позивачем, суд приходить до висновку про те, що між сторонами дійсно існує спір, спірна частина будинку та земельна ділянка належить відповідачу, і невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача. У цій частині вимоги позивача є співмірними із предметом позову, а вид такого забезпечення відповідає позовним вимогам повністю. Тому вимоги про забезпечення позову є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом накладення арешту на частину будинку та земельну ділянку.

При цьому суд зауважує, що таке забезпечення позову має тимчасовий характер і спрямоване лише на запобігання розпорядженню майном та жодним чином не обмежує відповідача у праві користування спірними частиною будинку та земельною ділянкою.

Суд вважає, що вимога заяви про забезпечення позову про заборону оформлення і відчуження майна, не підлягає задоволенню, оскільки рішення про накладення арешту на зазначене нерухоме майно виключає вчинення реєстраційних дій щодо цього майна, та є співмірним із позовними вимогами, у зв`язку із чим подана заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб,з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 149-153, 157, 260-261 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю одного з подружжя та визнання права власності на вказане майно задовольнити частково.

До набрання рішенням суду законної сили у цивільній справі №367/7608/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю одного з подружжя та визнання права власності на вказане майно:

-накласти арешт на 9/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 141, 9 кв.м, житловою площею 80,5 кв.м, реєстраційний номер майна 750686, що належить ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності;

-накласти арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 0609 га, кадастровий номер :01:026:0020, що належить ОСОБА_2 .

У задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Дані стягувача: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Дані боржника: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Копію ухвали суду направити до відома та виконання сторонам по справі, державному реєстратору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів із дня її складення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук