Справа № 444/926/20
Провадження № 2/444/110/2021
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Усманова З.З.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи Органи опіки та піклування Жовківської міської ради, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та орган опіки та піклування Жовківської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у користуванні та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні та стягнення моральної шкоди.

06.05.2020 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

26.11.2020 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

26.01.2021 року провадження по справі за позовом в частині вимог до ОСОБА_9 закрито.

06.05.2021 року залучено до участі у справі в якості правонаступника позивача ОСОБА_4 .

Позивач свої позовні вимоги у позовній заяві мотивував тим, що ОСОБА_10 є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . Вказав, що як стало відомо з акту обстеження житлового будинку від 24.05.2019р., у житловому будинку позивача протиправно без правових підстав з 10.12.2017р. проживають: ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Зазначив, що шляхом незаконного заселення у житловий будинок позивача, відповідачі перешкоджають останньому володіти та користуватись вищевказаним будинком, для потреб та інтересів останнього. Окрім того звернув увагу суду, що батьки відповідачів забезпеченні майном, де можуть останні проживати. Вказав, що у зв`язку з протиправними діями відповідачів, зумовлених незаконним вселенням у житловий будинок позивачки, останній була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя та інших негативних явищах. Наслідки протиправних дій відповідачів, для позивача постали як суттєво психотравмуючі, що обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, які досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали у позивача появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили останній стійкі та непоправимі моральні страждання зумовлені незаконним вселенням відповідачів, які протягом тривалого часу незаконно проживають у будинку позивачки, користуючись всі його благами у пряму шкоду позивачці. Вказав, що внаслідок протиправних тривалих дій відповідачів, були заподіяні психологічні (моральні) страждання, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, позивач оцінює у розмірі 100000,00грн. з кожного, які підлягають відшкодуванню (компенсації) у повному обсязі. Просив усунути перешкоди ОСОБА_10 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_7 з житлового будинку в АДРЕСА_1 ; стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_9 в користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн., заподіяну малолітньою ОСОБА_7 ; усунути перешкоди ОСОБА_10 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_8 з житлового будинку в АДРЕСА_1 ; стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн., заподіяну неповнолітнім ОСОБА_8 ; судові витрати стягнути з відповідачів солідарно.

В подальшому у зв`язку із залученням до участі у справі правонаступника позивача, ОСОБА_4 подала уточнені позовні вимоги та просила усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_7 з житлового будинку в АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн., заподіяну малолітньою ОСОБА_7 ; усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_8 з житлового будинку в АДРЕСА_1 ; стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн., заподіяну неповнолітнім ОСОБА_8 ; судові витрати стягнути з відповідачів солідарно.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову повністю. Свій відзив мотивував тим, що при вселенні у будинок за адресою АДРЕСА_1 в 2017 році ОСОБА_7 виповнилось 4 роки, а ОСОБА_8 виповнилось 12 років, тому місце проживання малолітніх дітей визначалось батьками. Вказав, що лише після винесення рішення у справі № 444/1415/19 щодо визнання укладеним договору найму житлового будинку АДРЕСА_1 від 01.12.2017 року можна встановити законність перебування у спірному будинку дітей разом із їх матір`ю. Зазначив, що розгляд питання виселення малолітніх та неповнолітніх дітей без батьків є фактично неможливим, оскільки діти самостійно не визначають місця свого проживання. Вказав, що позивачем не вказано, якими діями малолітньої особи та неповнолітньої особи завдано моральної шкоди її правам та інтересам. Зазначив, що перебування в житловому будинку третіх осіб жодним чином не вплинуло на реалізацію права позивача вступити у спадщину і оформлення права власності на будинок, позивачем, її представником адвокатом Лукою Т.М. та третіми особами було здійснено примусове виселення з будинку 20 квітня 2021 року ОСОБА_2 та її дітей. Вказав, що відповідачів у справі є двоє - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не є відповідачами у справі, а законними представниками свої дітей, і тому предмет доказування у цій справі - це завдання моральної шкоди саме діями малолітньої особи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що позивачем не обґрунтовано та не доведено жодними доказами.

Третя особа орган опіки та піклування Жовківська районна державна адміністрація на виконання ухвали суду про витребування письмового висновку щодо розв`язання спору письмово подала висновок щодо розв`язання даного спору, викладений у листі щодо роз`яснення спору № 02-36/1081 від 21.08.2020 року, де зазначила, що Жовківська РДА як орган опіки та піклування заперечує щодо виселення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа орган опіки та піклування Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради письмово подала висновок щодо розв`язання даного спору, викладений у листі від 08.07.2020 року, де просила при вирішенні спору врахувати інтереси малолітньої ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_8 та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити повністю, підтвердив ту обставину, що малолітня ОСОБА_7 і неповнолітній ОСОБА_8 виселені з будинку, та визнав, що спір щодо позовних вимог про виселення з будинку АДРЕСА_1 дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутній.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов, просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що в будинок вона заселилася зі згоди ОСОБА_11 внука ОСОБА_10 , який мав довіреність. Вона дала завдаток на купівлю цього будинку, почала робити ремонт, а за пів року дізналася, що ОСОБА_12 не власник. В подальшому ОСОБА_12 вимкнув електро- та газопостачання в будинку, а в квітні 2021 року приїхало близько 20 осіб, які почали їх виселяти з будинку. Вона звернулася до поліції, проте поліція не перешкоджала у виселенні, оскільки вона не є власником будинку, і з того часу вона та її діти виселені та не проживають у спірному будинку.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, однак подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Жовківської РДА у судове засідання не прибув, однак направив на адресу суду клопотання, у якому просив слухати справу без його участі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Жовківської міської ради у судове засідання не прибув, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради у судове засідання не прибув жодного разу, хоча неодноразово (вісім разів) був належним чином повідомлений про час та місце проведення судових засідань, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надіслав.

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази.

З копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14372508 від 25.04.2007 року вбачається, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 належить в цілому ОСОБА_10 .

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб у 2017 році.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_7 є ОСОБА_9 та ОСОБА_14 .

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 вбачається, що батьками ОСОБА_8 є ОСОБА_6 та ОСОБА_15 .

З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.03.2020 року вбачається, що ОСОБА_9 є власником в частині 79/100 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_9 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 .

З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_9 був власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 . Право власності припинено 25.02.2016 року.

З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_9 був власником квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Право власності припинено 03.10.2019 року.

З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_9 був власником будинку за адресою: АДРЕСА_6 . Право власності припинено 15.09.2017 року.

З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_9 був власником нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_7 . Право власності припинено 17.01.2018 року.

З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 15.04.2020 року вбачається, що ОСОБА_9 був власником квартири за адресою: АДРЕСА_8 . Право власності припинено 08.09.2017 року.

З копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28.02.2020 року вбачається, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 .

З копії акту обстеження факту проживання у житловому будинку від 24.05.2019 року та фототаблиці до нього вбачається, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживають з 10.12.2017 року без правових підстав без реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

З копії листа-вимоги № 01/24-05/2019 від 24.05.2019 року адвоката Лука Т.М. до відповідачів вбачається, що адвокат просив відповідачів протягом десятиденного терміну добровільно виселитися з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З листа Жовківської РДА № 02-36/1387 від 23.11.2020 року вбачається, що Жовківська РДА як орган опіки та піклування заперечує щодо виселення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії свідоцтва про смерть НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З копії свідоцтва про смерть, виданого Відділі РАЦС Комуни Монтаппоне Провінції Фермо Республіки Італія, вбачається, що ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.2021 року вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_17 житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 .

З акту обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 від 21.04.2021 року та фототаблиці до нього вбачається, що 20.04.2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 добровільно виселилися з даного житлового будинку.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог потрібно відмовити повністю.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Щодо позовних вимог усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_7 з житлового будинку в АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_8 з житлового будинку в АДРЕСА_1 судом встановлено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо.

Судом встановлено, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_4 , як спадкоємиця ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.2021 року.

Судом встановлено, що в даному житловому будинку з 10.12.2017 року проживали без реєстрації ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що підтверджується копією акту обстеження факту проживання у житловому будинку від 24.05.2019 року та фототаблиці до нього.

Судом встановлено, що 20.04.2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 добровільно виселилися з вказаного житлового будинку, що підтверджується копією акту обстеження житлового будинку АДРЕСА_1 від 21.04.2021 року та фототаблицею до нього, а також визнано представником позивача та відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні.

В судовому засіданні 06.05.2021 року представник позивача зазначив, що спір щодо позовних вимог про виселення з будинку АДРЕСА_1 дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутній.

Таким чином судом встановлено, що спір щодо усунення перешкод у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на час винесення рішення відсутній, оскільки такі уже виселені з вказаного будинку.

Ухвалою суду від 10.07.2020 року було витребувано у органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради письмовий висновок щодо розв`язання спору, однак станом на день розгляду справи Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради вимоги вказаної ухвали суду не виконала, письмового висновку щодо розв`язання спору суду не надала. Статтею 19 СК України передбачено обов`язкову участь органу опіки та піклування та подання суду письмового висновку щодо розв`язання спору за умови наявності спору у сімейних відносинах. Враховуючи те, що: спір щодо виселення дітей між сторонами фактично відсутній; на час проживання дітей у спірному будинку за адресою АДРЕСА_1 , орган опіки та піклування Жовківська РДА подала до суду лист, в якому письмово виклала висновок щодо розв`язання спору щодо виселення дітей саме з оспорюваного житла; малолітня ОСОБА_7 та неповнолітній ОСОБА_8 проживають за адресою АДРЕСА_9 , а спір з підстав, викладених у ст. 19 СК України, за цією адресою теж відсутній; враховуючи позицію учасників судового засідання, які у судовому засіданні не настоювали на оголошенні перерви для отримання письмового висновку Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради щодо розв`язання спору; беручи до уваги тривалість розгляду справи понад один рік і два місяці; керуючись принципом розумності строків розгляду справи судом, виходячи не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей, суд прийшов до переконання, що справу необхідно розглядати за наявними в ній матеріалами та доказами.

Беручи до уваги вищевикладене, в задоволенні позовних вимог усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_7 з житлового будинку в АДРЕСА_1 ; усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_8 з житлового будинку в АДРЕСА_1 потрібно відмовити.

Щодо позовних вимог стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн., заподіяну малолітньою ОСОБА_7 ; стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн., заподіяну неповнолітнім ОСОБА_8 , судом встановлено наступне.

В позовній заяві представник позивача, мотивуючи необхідність відшкодуванням відповідачами моральної шкоди, вказав, що у зв`язку з протиправними діями відповідачів, зумовлених незаконним вселенням у житловий будинок ОСОБА_10 , останній була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя та інших негативних явищах. Наслідки протиправних дій відповідачів, для ОСОБА_10 постали як суттєво психотравмуючі, що обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, які досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали у ОСОБА_10 появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили останній стійкі та непоправимі моральні страждання зумовлені незаконним вселенням відповідачів, які протягом тривалого часу незаконно проживають у будинку ОСОБА_10 , користуючись всі його благами у пряму шкоду останній.

В уточненій позовній заяві правонаступник ОСОБА_10 ОСОБА_4 , мотивуючи необхідність відшкодуванням відповідачами моральної шкоди, вказав, що у зв`язку з протиправними діями відповідачів, зумовлених незаконним вселенням у житловий будинок ОСОБА_10 , останній була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болі та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя та інших негативних явищах та неможливістю використання спадкового майна. Наслідки протиправних дій відповідачів, для позивачки постали як суттєво психотравмуючі, що обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, які досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали у позивачки появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили останній стійкі та непоправимі моральні страждання зумовлені незаконним вселенням відповідачів, які протягом тривалого часу незаконно проживають у будинку позивачки, користуючись всі його благами у пряму шкоду останній.

Позивач та згодом його правонаступник просили стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 моральну шкоду, заподіяну малолітньою ОСОБА_7 , 2013 року народження, та неповнолітнім ОСОБА_8 , 2005 року народження, внаслідок їх незаконного вселення в будинок.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що на час вселення дітей в житловий будинок, а саме ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 не досягла десятирічного віку, ОСОБА_8 не досяг чотирнадцятирічного віку, а тому місце їхнього проживання визначалося батьками.

Суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що позивачу чи правонаступнику позивача діями ОСОБА_7 чи ОСОБА_8 було завдано моральну шкоду, що полягала у фізичному болі, як це вказано у первинній позовній заяві та в уточненій позовній заяві правонаступника позивача.

Твердження правонаступника позивача про те, що їй було завдано моральної шкоди у зв`язку із неможливістю використання спадкового майна також не підтверджується належними та допустимими доказами.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_16 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 видано ОСОБА_4 19.04.2021 року, відтак жодні дії відповідачів не завадили правонаступнику позивача в оформленні її спадкових прав на будинок в передбачені законом строки.

Твердження позивача та правонаступника позивача, що їм завдано моральної шкоди, що полягала в душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя та інших негативних явищах, дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обумовили порушення фізичної та психоемоційної сфер існування особистості, які досі перешкоджають можливостям активної та повноцінної життєдіяльності, викликали у позивачки появу негативних психологічних переживань, тобто спричинили останній стійкі та непоправимі моральні страждання, - також не підтверджені достатніми належними та допустимими доказами та грунтуються виключно на поясненнях позивача та правонаступника позивача.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин в задоволенні позовних вимог стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн., заподіяну малолітньою ОСОБА_7 ; стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 100000,00 (сто тисяч) грн., заподіяну неповнолітнім ОСОБА_8 , потрібно відмовити.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає.

За таких обставин в задоволенні позову потрібно відмовити повністю.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 160 СК України, ст. ст. 5, 13, 81, 82 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи Органи опіки та піклування Жовківської міської ради, орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та орган опіки та піклування Жовківської районної державної адміністрації Львівської області про усунення перешкод у користуванні та стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складення повного тексту судового рішення 09 липня 2021 року.

Головуючий Оприск З. Л.