07.07.2021 227/1461/21
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2021 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Здоровиці О.В.,

за участю секретаря с/з Сисенко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів, набутих у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі за текстом УПФУ) про стягнення грошових коштів, набутих у порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого вказав, що він є спадкоємцем своєї матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії померлої у сумі 161398,06 грн. Вона звернулась до відповідача з заявою виплатити їй спадкові кошти, зазначені у вищевказаному свідоцтві про право на спадщину від 10.01.2020 року. Після звернення позивача до відповідача, останній виплатив відповідно до вказаного свідоцтва про спадщину недоотриману пенсію померлої ОСОБА_2 у розмірі 156587,20 грн. Однак, на теперішній час залишається невиплаченою недоотримана пенсія у розмірі 4810,86 грн, яка вираховується як різниця недоотриманої пенсії, зазначеної у свідоцтві про право на спадщину за законом у сумі 161398,06 грн та виплаченою сумою у розмірі 156587,20 грн. Не погоджуючись з таким рішенням УПФУ, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 4810,86 грн, тобто недоплачену суму спадкових грошових коштів, які належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.01.2020 року.

Відповідач - Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, не погоджуючись із заявленими вимогами ОСОБА_1 направив відзив від 20.04.2021 року, в якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обгрунтовуючи свою позицію відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 18.06.2020 року звернувся до відповідача з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 11.03.2020 року останньому, з урахуванням ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі ЗУ № 1058), було виплачено недоотриману пенсію за період з 20.01.2017 року по 31.03.2019 року у розмірі 156587,20 грн. При цьому відповідач зазначає, що розмір недоотриманої пенсії який зазначений в свідоцтві про спадщину був зменшений, оскільки відповідно до ч.1 ст.46 ЗУ № 1058, датою звернення за отриманням пенсії є день звернення саме спадкоємця з усіма необхідними документами, а ні надходження запиту державного нотаріуса про наявність заборгованості з пенсії. Крім того, у відзиві відповідач посилався на висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц, від 14.04.2020 року у справі 431/6232/18-ц і вважав, що суд до вказаних правовідносин повинен застосувати вказані правові позиції.

Ухвалою від 12.04.20211 у справі відкрито спрощене поовне провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 18.05.2021року позовну заяву залишено без руху, оскільки суд прийшов до висновку про те, що розгляд справи слід проводити в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 31.05.2021 року призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою від 14.06.2021 року вказану справу призначено до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. В матеріалах справи міститься заява останнього, яка свідчить, що позивач просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача Добропільського об`єднаного УПФУ Донецької області до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки суду не відомі.(а.с.52,63).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г., витягу № 58963986 від 10.01.2020 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі, вбачається, що 10.01.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 22 (спадкова справа № 182/2019), за яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав у спадщину недоотриману ОСОБА_2 пенсію в розмірі 161398,06 грн (а.с.7-8).

В судовому засіданні встановлено, що на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.01.2020 року, позивачу була виплачена в березні 2020 року недоотримана ОСОБА_2 пенсія в розмірі 156587,20 грн. (а.с.14). Вказані обставини сторонами не оспорювались і знайшли своє підтвердження в поясненнях останніх, викладених у позові, відзиві на позов.

З відзиву на позов вбачається, що відповідач, здійснюючи виплату недоотриманої суми пенсії, що належала ОСОБА_2 зазначену в свідоцтві про право на спадщину за законом, керувався ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і вважав, що датою звернення за отриманням недоотриманої пенсії є день звернення спадкоємця з усіма необхідними документами до відповідача за отриманням цієї суми.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного Кодексу України про спадкування і тому вказана справа повинна розглядатися за нормами цивільного судочинства.

Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлено статтею 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Згідно з вимогами ч. 2 ст.52 Закону № 1058-IV члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 52 Закону № 1058-IV у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно з вимогами пункту 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень статей 1216, 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи, недоотримана ОСОБА_2 за життя пенсія в сумі 161398,06 грн після її смерті увійшла до складу спадщини, право власності на яку в порядку спадкування за законом набув ОСОБА_1 який є сином померлої. Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом НОЕ 502055 (а.с.7), що зареєстровано у реєстрі від 10.01.2020 року за № 22.

Свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено право власності позивача на вказані грошові суми, в розумінні ст. 66 Закону України «Про нотаріат» є процесуальним нотаріальним актом, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців, тобто правовстановлюючим документом.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.01.2020 року не оспорене та є чинним (а.с.7).

За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2).

Відповідно до положень статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 наведеного Закону у відповідача були відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру недоотриманої пенсії, зазначеної в свідоцтві про право на спадщину як спадкове майно, в залежності від дати звернення спадкоємця з вказаним свідоцтвом до управління ПФУ є незаконними, а посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що «… нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії …» є в даному випадку недоречними, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 (день смерті ОСОБА_2 ), а в ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» йдеться річ про вину саме пенсіонера, а не його спадкоємців. Крім того сам період, за який ОСОБА_2 не одержала пенсійні виплати, станом на день її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) не перевищує трьох років.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачу недоотриманої суми пенсії ОСОБА_2 в розмірі 4810,86 грн, яка є спадковим майном згідно свідоцтва про право на спадщину від 10.01.2020 року, є незаконними і тому, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання відповідача у відзиві на висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 243/2404/19-ц, як на аналогічну правову позицію, суд вважає безпідставним, оскільки у вказаній справі були інші обставини, а саме позивачу не було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на страхові суми, оскільки вони не були нараховані спадкодавцю за життя і нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотримані страхові виплати.

В той же час предметом розгляду даної справи є суми, які увійшли в склад спадкового майна, на які позивач ОСОБА_1 отримав право на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, а відповідач при виплаті вказаних сум самостійно зменшив суму виплати, зазначену у свідоцтві про право на спадщину, вважаючи, що діє відповідно до діючого законодавства.

Також є безспідставними і посилання відповідача на висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 14.04.2020 року у справі № 431/6232/18-ц, оскільки в зазначеній справі позивачу було відмовлено у стягненні сум, бо за життя спадкодавцю не здійснювались нарахування страхових виплат, а тому суд вважав, що спадкоємець не набув право на отримання ненарахованих, та невиплачених страхових виплат. Крім того зі змісту даної постанови вбачається, що предметом розгляду даної справи також було правомірність винесення нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом, на підставі якого спадкоємець просив стягнути суми, зазначені у вказаному свідоцтві, але нотаріальне свідоцтво рішенням суду було визнано недійсним, оскільки зазначені в ньому страхові суми, які увійшли в обсяг спадкового майна, не були нараховані за життя спадкодавцю.

Враховуючи наведене, а також те, що в судовому засіданні відповідачем не доведено перед судом, що свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_1 має право на спадкове майно у вигляді недоотриманої пенсії, яка належала ОСОБА_2 в сумі 161398,06 грн, визнано недійсним, суд вважає, що посилання відповідача на вищевказану постанову є безпідставним.

Згідно зі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 грн .

Керуючись ст.ст.1216, 1218, 1227 ЦК України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», керуючись ст.ст.12, 13, 76, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення грошових коштів, набутих у порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Стягнути з Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 4810,86 грн (чотири тисячі вісімсот десять гривень 86 копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень) 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Центрально-Міським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , юридична адреса: 85000, Донецька область, м. Добропілля, вул.. Незалежності, 28А.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені 30 червня 2021 року. Повне рішення буде складено 08 липня 2021 року.

Суддя О.В. Здоровиця

29.06.2021