Справа № 492/638/21
Провадження № 2/492/323/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2021 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:

Головуючого судді Череватої В.І.

за участю секретаря судового засідання Каширної О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Арцизький районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами на неповнолітню дитину, -

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 14 листопада 2018 року у справі № 492/1617/18 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду, тобто з 03 жовтня 2018 року і до повноліття дитини ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини, частково звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з листопада 2020 року на день винесення рішення по справі, посилаючись на те, що на день ухвалення рішення судом він був офіційно працевлаштований, працював у Державному пожежно-рятувальному загоні Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області та отримував стабільний дохід. Однак, 25 квітня 2019 року його було звільнено з роботи, на даний період часу позивач безробітний, є інвалідом ІІ групи та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2 095,00 гривень. Внаслідок свого захворювання позивач змушений періодично проходити лікування та реабілітацію, що потребує значних затрат. Зважаючи на те, що позивач на сьогоднішній день в зв`язку із хворобою та групою інвалідності, та погіршення стану здоров`я, не має офіційної роботи, у зв`язку зі зміною матеріального стану, позивач вважає, що є підстави для зменшення розміру аліментів, які визначені рішенням суду від 14 листопада 2018 року та часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами в період з листопада 2020 року по день винесення рішення по справі. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст. ст. 128, 130, 131 ЦПК України.

Ухвалою суду від 22.06.2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просила суд у задоволенні позову відмовити.

В судове засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Арцизького районного відділу Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судового виклику, причину своєї неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши надані докази окремо та в цілому вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.02.1997 р., який було розірвано рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 14 лютого 2019 року (а.с. 13 15).

ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьком вказаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Виконкомом Мирнопільської сільської ради Арцизького району Одеської області, актовий запис № 03 (а.с. 12).

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 14 листопада 2018 року, позов ОСОБА_2 задоволено, змінено розмір стягуваних з ОСОБА_1 , згідно рішення Арцизького районного суду Одеської області від 07 липня 2016 року по справі № 492/648/16-ц аліментів, та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви, тобто з 03 жовтня 2018 року, і до повноліття дитини ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 16 20).

Арцизьким районним відділом Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 04.04.2019 року, при примусовому виконанні виконавчого листа № 492/2069/18 від 19.03.2019 року, виданого Арцизьким районним судом Одеської області.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 01.05.2021 року, заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_1 станом на 31.04.2021 року складає 6 785,00 гривень (а.с. 23).

Як вбачається з копій медичної документації, позивач ОСОБА_1 проходив медичне обстеження та йому поставлено діагноз: менінгіома крила основної кістки справа та встановлено ІІ групу інвалідності (а.с. 24 36).

Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_4 від 05.06.1992 р., позивача ОСОБА_1 25 квітня 2019 року було звільнено з Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області (а.с. 37 40).

Як вбачається з копії довідки від 05.04.2021 року, ОСОБА_1 , знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Арцизьке об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності: лютий 2021 р. 2020,47 грн., березень 2021 р. 2095,30 грн., квітень 2021 р. 2095,30 грн., всього 6211,07 грн. (а.с. 41).

Як видно з довідки, виданої Мирнопільським старостинським округом № 123 від 18.05.2021 року, в приватній власності ОСОБА_1 на території Мирнопільського старостинського округу земельних ділянок не значиться (а.с. 43).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 01.07.2021 року, заборгованість по аліментам боржника ОСОБА_1 станом на 01.07.2021 року складає 8 091,26 гривень.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України).

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Закон України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» визначав охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.

Згідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, як мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відео записів, висновків експертів; а відповідно до положень ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 02 лютого 2021 року є інвалідом ІІ групи, інвалідність встановлена на строк до 01 березня 2022 року, дата чергового переогляду 02.02.2022 року, потребує лікування та реабілітації, тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині зменшення розміру аліментів на неповнолітню дочку підлягають частковому задоволенню.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просив, зокрема, зменшити розмір стягнутих, на підставі рішення суду, аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 1/4 частини всіх видів заробітку на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу).

Проте, ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

При цьому, за правилами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи викладене, приведені вимоги закону, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 1/4 частини всіх видів заробітку на 1/6 частину всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, у зв`язку з чим позов в цій частині слід задовольнити частково.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментам, слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

За правилами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України передбачені способи виконання батьками такого обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Із аналізу вказаної норми матеріального закону також слідує, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення органом державної виконавчої служби конкретного розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВС від 21 листопада 2018 року у справі №343/860/17.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 62 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є Конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України.

На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач посилався на те, що причиною виникнення заборгованості є його звільнення з роботи, захворювання та встановлення інвалідності.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачу нараховувалась пенсія, з якої не проводилося відрахування аліментів, у зв`язку з чим згідно розрахунку заборгованості по аліментах заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 01.07.2021 року складає 8091,26 грн.

За таких обставин, суд вважає, що оскільки позивачу у період непрацездатності нараховувалась пенсія, та з неї повинно бути проводитись відрахування аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та обставини, які б були підставою для часткового звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам у вищезазначений період на думку суду, відсутні.

Суд не бере до уваги посилання позивача про те, що на теперішній час він безробітний та не має додаткового заробітку, має ІІ групу інвалідності та потребує систематичного лікування, оскільки значне погіршення матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного стану, погіршення стану його здоров`я, відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України може бути підставою для зменшення розміру аліментів, однак не є обставинами, що мають істотне значення для звільнення від заборгованості по аліментам в розумінні ч. 2 ст. 197 СК України.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем з урахуванням положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надано суду належних та допустимих доказів, які б давали підстави для часткового звільнення останнього від заборгованості по сплаті аліментів, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57 - 60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобов`язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. ст. 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Арцизький районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами на неповнолітню дитину.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, зокрема стягнення суми судового збору, судом враховується положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України відповідно до якої якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а сума судового збору зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України та спрямовується на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади (ст. 9 Закону України «Про судовий збір»), сума судового збору у наявній справі має бути компенсована за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, з підстав, зазначених в рішенні суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 141, 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 141, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Арцизький районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами на неповнолітню дитину задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 14 листопада 2018 року у справі № 492/1617/18 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду, тобто з 03 жовтня 2018 року і до повноліття дитини ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 1/4 частини всіх видів заробітку на 1/6 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 13 липня 2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Арцизький районний відділ Державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: Одеська область, м. Арциз, вул. Будівельників, буд. 15-Б.

Суддя

Арцизького районного суду В.І. Черевата

Одеської області