Справа №701/459/21
Номер провадження2/701/245/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2021 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - Костенка А. І.

за участю секретаря - Брітан О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Маньківської селищної ради смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області третя особа: ОСОБА_2 про перерозподіл спадщини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про перерозподіл спадщини.

На підставу своїх вимог спирається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області у віці 80 років померла рідна матір Позивача ОСОБА_3 , про що 14.10.2003 р., зроблено відповідний актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане повторно 04.06.2020 р., Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка (пай) площею 2,0979 га, розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради (Дзензелівської сільської ради Маньківського району) Черкаської області, що належна ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧР № 021688 від 20.06.2002 р. За життя ОСОБА_3 зробила таке заповітне розпорядження: «Все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати мені на день смерті і на що за законом я матиму право, заповідаю своєму синові ОСОБА_1 ». Заповіт посвідчений виконавчим комітетом Дзензелівської сільської ради 25.10.2002 року, зареєстрований в реєстрі за № 143. Заповіт не змінено та не відмінено. Відповідно довідки Маньківської селищної ради № 217 від 12.04.2021 року спадкоємцем померлої ОСОБА_3 першої черги та за заповітом є син - ОСОБА_1 , який на день смерті проживав разом зі спадкодавцем. Позивач на протязі шести місяців після смерті своєї матері вступив у володіння майном померлої, в тому числі житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, в якому продовжує проживати до теперішнього часу, присадибною земельною ділянкою, що є підтвердженням вступу у спадщину шляхом її фактичного прийняття, що у свою чергу у відповідності до закону вважається прийняттям спадщини. На час виникнення даних правовідносин (спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була чинною Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р., зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 р., за № 152/361, яка також підлягає застосуванню до даних правовідносин у відповідності до ст. 5 ЦК України, ст.ст. 2, 8 ЦПК України. Главою 3 даної Інструкції визначено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. Крім позивача, тобто ОСОБА_1 , спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є також брат позивача - ОСОБА_2 , який наміру приймати спадщину не мав та не має. В процесі оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) після смерті своєї матері ОСОБА_3 , позивач звернувся до сільської ради за отриманням спадкової довідки для оформлення спадщини. При цьому, Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області позивача повідомлено, що рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 19.04.2016 року у справі № 701/324/16-ц, земельну ділянку (пай), площею 2,0979 га, яка належала ОСОБА_3 , визнано безхазяйним майном та передано у власність територіальної громади с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області в особі Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. Разом з тим, в цей же день, а саме 12.04.2021 року позивачу була видана спадкова довідка, в якій зазначено, що на день смерті він проживав разом зі спадкодавцем та є спадкоємцем. На обгрунтування прийняття Рішення від 19.04.2016 року у цивільній справі № 701/324/16-ц, суд першої інстанції визначив достатньою інформацію, наданою сільською радою про відсутність спадкоємців померлого. Разом з тим, як свідчать наявні обставини, спадкоємці померлої ОСОБА_3 на час її смерті були, є на теперішній час та відповідно до закону позивач є таким, що прийняв спадщину. Відсутність інформації в Спадковому реєстрі про наявність спадкової справи не можна визначити достатньою інформацією про факт прийняття спадщини, оскільки даною інформацією Спадковий реєстр не володіє взагалі. Крім того, як свідчать наявні обставини, сама ж сільська рада достовірно знала про існування спадкоємців, зокрема позивача, який постійно проживав з матір`ю в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, нікуди не виїжджав і є прямим спадкоємцем померлої. Всім ця інформація є і завжди була відома, однак суду цієї інформації заявниками по справі не було надано. Більш того, як свідчать наявні обставини справи, ця інформація була явно прихована, адже сільською радою прямо було вказано, що ніхто зі спадкодавцем не проживав (при тому, що інформацією про наявність спадкоємців та заповіту безпосередньо володіє сільська рада в силу безпосередніх обов`язків в тому числі погосподарського обліку). Із суті описової та мотивувальної частин оскаржуваного рішення явно вбачаються обставини того, що при розгляді цієї справи невірно та неповно було поінформовано суд першої інстанції про дійсні обставини справи, а саме про те, що після смерті ОСОБА_3 наявним є спадкоємець, яким спадщина була прийнята, і хоча і не була переоформлена, проте для визнання спадщини безхазяйним майном вимагається саме наявність неприйняття спадщини. Відповідно довідки Држгеокадастру від 12.05.2021 року № Л-21/0-0.300-21/138-21 земельна ділянка сільськогосподарського призначення, розташована за адресою: в адмінмежах Дзензелівської сільської ради (за межами населеного пункту), Маньківського району, Черкаської області, загальною площею 2,0979 га, кадастровий номер :02:002:0186, дійсно належить гр. ОСОБА_3 на підставі виданого державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧР № 021688 виданого 20 червня 2002 року, реєстраційний номер 222. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 29.12. 2016 р., Дзензелівська сільська рада зареєструвала речове право комунальної власності ДРРП на нерухоме майно згідно рішення суду реєстраційний номер у державному реєстрі прав № 18535573 на вище вказану земельну ділянку. Дзензелівською сільською радою 22.09.2020 року виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 2,0979 га на дві ділянки: кадастровий номер :02:001:0791 площею 2, 000 га та :02:001:0792 площею 0,0979 га та реєструє речові права 06.11.2020 р., на право комунальної власності. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 2,0979 становить 49181,21 грн. Вказане також підтверджується Витягом з державного земельного кадастру та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивача має право на перерозподіл цієї спадщини у відповідності до ст. 1280 ЦК України. Однак, спадкове майно позивачу не повернуто, та оскільки спадкове майно виявилось переоформленим на відповідача, оформити право власності на нього в нотаріальному порядку позивач не має можливості, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися але згідно позовної заяви позовні вимоги підтримали та просили розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник відповідача Маньківської селищної ради в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву згідно якої просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Третя особа: ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву згідно якої просив розгляд справи проводити у його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вищевикладене та приписи ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області у віці 80 років померла рідна матір позивача ОСОБА_3 , про що 14.10.2003 р., зроблено відповідний актовий запис № 22, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане повторно 04.06.2020 р., Маньківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 16). Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка (пай) площею 2,0979 га, розташована в адміністративних межах Маньківської селищної ради (Дзензелівської сільської ради Маньківського району) Черкаської області, що належна ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ- ЧР № 021688 від 20.06.2002 р (а.с. 20). За життя ОСОБА_3 зробила таке заповітне розпорядження: «Все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати мені на день смерті і на що за законом я матиму право, заповідаю своєму синові ОСОБА_1 ». Заповіт посвідчений виконавчим комітетом Дзензелівської сільської ради 25.10.2002 року, зареєстрований в реєстрі за № 143 (а.с. 18). Заповіт не змінено та не відмінено. Відповідно довідки Маньківської селищної ради № 217 від 12.04.2021 року спадкоємцем померлої ОСОБА_3 першої черги та за заповітом є син - ОСОБА_1 , який на день смерті проживав разом зі спадкодавцем (а.с. 19). Позивач на протязі шести місяців після смерті своєї матері вступив у володіння майном померлої, в тому числі житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, в якому продовжує проживати до теперішнього часу, присадибною земельною ділянкою, що є підтвердженням вступу у спадщину шляхом її фактичного прийняттям, що у свою чергу у відповідності до закону вважається прийняттям спадщини. Викладене повністю узгоджується з приписами ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., яка підлягає застосуванню до даних правовідносин, за якою визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. На час виникнення даних правовідносин (спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була чинною Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р., зареєстрована в Міністерства юстиції України 07.07.1994 р., за № 152/361, яка також підлягає застосуванню до даних правовідносин у відповідності до ст. 5 ЦК України, ст.ст. 2, 8 ЦПК України. Главою 3 даної Інструкції визначено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину. Зокрема, п. 113 глави 3 визначено: Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Крім позивача, тобто ОСОБА_1 , спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є також брат позивача - ОСОБА_2 , який наміру приймати спадщину не мав та не має. В процесі оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) після смерті своєї матері ОСОБА_3 , позивач звернувся до сільської ради за отриманням спадкової довідки для оформлення спадщини. При цьому, Дзензелівською сільською радою Маньківського району Черкаської області позивача повідомлено, що рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 19.04.2016 року у справі № 701/324/16-ц, земельну ділянку (пай), площею 2,0979 га, яка належала ОСОБА_3 , визнано безхазяйним майном та передано у власність територіальної громади с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області в особі Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області (а.с. 36-40). Разом з тим, в цей же день, а саме 12.04.2021 року позивачу була видана спадкова довідка, в якій зазначено, що на день смерті він проживав разом зі спадкодавцем та є спадкоємцем. На обгрунтування прийняття Рішення від 19.04.2016 року у цивільній справі № 701/324/16-ц, суд першої інстанції визначив достатньою інформацію, наданою сільською радою про відсутність спадкоємців померлого. Разом з тим, як свідчать наявні обставини, спадкоємці померлої ОСОБА_3 на час її смерті були, є на теперішній час та відповідно до закону позивач є таким, що прийняв спадщину. Відсутність інформації в Спадковому реєстрі про наявність спадкової справи не можна визначити достатньою інформацією про факт прийняття спадщини, оскільки даною інформацією Спадковий реєстр не володіє взагалі. Крім того, як свідчать наявні обставини, сама ж сільська рада достовірно знала про існування спадкоємців, зокрема позивача, який постійно проживав з матір`ю в селі Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, нікуди не виїжджав і є прямим спадкоємцем померлої. Всім ця інформація є і завжди була відома, однак суду цієї інформації заявниками по справі не було надано. Більш того, як свідчать наявні обставини справи, ця інформація була явно прихована, адже сільською радою прямо було вказано, що ніхто зі спадкодавцем не проживав (при тому, що інформацією про наявність спадкоємців та заповіту безпосередньо володіє сільська рада в силу безпосередніх обов`язків в тому числі погосподарського обліку). Із суті описової та мотивувальної частин оскаржуваного рішення явно вбачаються обставини того, що при розгляді цієї справи невірно та неповно було поінформовано суд першої інстанції про дійсні обставини справи, а саме про те, що після смерті ОСОБА_3 наявним є спадкоємець, яким спадщина була прийнята, і хоча і не була переоформлена, проте для визнання спадщини безхазяйним майном вимагається саме наявність неприйняття спадщини. Відповідно довідки Держгеокадастру від 12.05.2021 року № Л-21/0-0.300-21/138-21 земельна ділянка сільськогосподарського призначення, розташована за адресою: в адмінмежах Дзензелівської сільської ради (за межами населеного пункту), Маньківського району, Черкаської області, загальною площею 2,0979 га, кадастровий номер :02:002:0186, дійсно належить гр. ОСОБА_3 на підставі виданого державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ ЧР № 021688 виданого 20 червня 2002 року, реєстраційний номер 222 (а.с. 21). Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 29.12. 2016 р., Дзензелівська сільська рада зареєструвала речове право комунальної власності ДРРП на нерухоме майно згідно рішення суду реєстраційний номер у державному реєстрі прав № 18535573 на вище вказану земельну ділянку. Дзензелівською сільською радою 22.09.2020 року виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 2,0979 га на дві ділянки: кадастровий номер :02:001:0791 площею 2,000 га та :02:001:0792 площею 0,0979 га та реєструє речові права 06.11.2020 р., на право комунальної власності. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки площею 2,0979 становить 49181,21 грн. Вказане також підтверджується Витягом з державного земельного кадастру та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 22-34). Позивач має право на перерозподіл цієї спадщини у відповідності до ст. 1280 ЦК України. Однак, спадкове майно позивачу не повернуто, та оскільки спадкове майно виявилось переоформленим на відповідача, оформити право власності на нього в нотаріальному порядку позивач немає можливості.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визначається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщин під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Цивільний кодекс України 2003 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (Прикінцеві та перехідні положення ЦК України). В даному випадку, за сукупністю обставин підлягають до застосування правила книги шостої Цивільного кодексу України, оскільки попередньо згідно Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19.04.2016 року спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Дзензелівка, на земельну частку (пай) площею 2,0979 визнана безхазяйною та передана у власність територіальної громади села Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області. Так, відповідно до ч. 2 ст. 1280 Цивільного кодексу України, якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Статтею 4 Цивільного Кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути визнання права, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов`язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Проаналізувавши вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність в матеріалах справи поданих заявником достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та достатність доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, що дає суду змогу дати відповідну належну оцінку доказам та ухвалити законне, обгрунтоване рішення по суті спору, тому заявлені вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 4, 16, 319, 321, 322, 328, 353, 1218, 1220, 1223, 1225, 1261-1265, 1268, 1270, 1280 ЦК України, ст. ст. 548, 549, 553 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Перерозподілити спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Дзензелівка, Маньківського району, Черкаської області зокрема:

Припинити право власності територіальної громади села Дзензелівка Маньківського району Черкаської області в особі Дзензелівської сільської ради Маньківського району Черкаської області на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Дзензелівка, Маньківського району Черкаської області, що передана Дзензелівській сільській раді згідно Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 19.04.2016 року у справі № 701/324/16-ц із скасуванням рішення державного реєстратора № 33397899 від 11.01.2017 року, про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0186, номер запису про право власності 18535573, а також рішення державного реєстратора № 54994116 від 06.11.2020 року, яким зазначену земельну ділянку поділено на дві окремих земельних ділянки за кадастровими номерами :02:001:0791, номер запису про право власності 39046845, та :02:001:0792, номер запису про право власності 39047351.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, право власності на земельну частку (пай) розміром 2,000 гектара, за кадастровим номером :02:001:0791 розташованої в адміністративних межах Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області, належну покійній ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії II ЧР № 021688 від 20.06.2002 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дзензелівка Маньківського району Черкаської області, право власності на земельну частку (пай) розміром 0,0979 гектара, за кадастровим номером :02:001:0792 розташованої в адміністративних межах Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області, належну покійній ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії II ЧР № 021688 від 20.06.2002 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя А. І. Костенко