Дата документу 05.07.2021 Справа № 554/9583/20
Провадження № 2/554/1672/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2021 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Велігоцькій О.О.

за участю представника позивача Клок Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «Мегабанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому прохав стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» заборгованість у розмірі 30 844 грн. 67 коп., яка складається з наступного: 18 416 грн. 03 коп. сума залишку заборгованості за кредитом; 20 грн.32 коп. сума залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.08.2019 по 31.08.2020; суми залишку нарахованої та несплаченої комісійної винагороди за період з квітня 2019 року по липень 2019 року включно у розмірі 2 197 грн.56 коп., 10 210 грн. 76 коп. - сума штрафу та судові витрати у розмірі 2102 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказав, що 16.08.2018 року між позивачем ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 104-002-850-2-18-Г, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 22 690 грн.58 коп., на строк з 16.08.2018 року по 13.10.2021 року зі сплатою 15 % річних. Відповідач зобов`язався на умовах, передбачених п. 4.1 договору повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, щомісячні ануїтентні платежі згідно з Договором. Згідно п. 2.9 кредитного договору розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, яка складає 1 357 грн.86 коп. (а.с. 5). Взяті на себе зобов`язання по договору № 104-002-850-2-18-Г від 16.08.2018 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит, про що свідчить заява на видачу готівки № ТR.1818758.1980.46 від 16.08.2018 р. та виписка з рахунку № НОМЕР_1 за період з 16.08.2018 р. по 17.09.2020 р. (а.с.10-22). У порушення зазначених умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за договором № 104-002-850-2-18-Г від 16.08.2018 року належним чином не виконував, починаючи з квітня 2019 року порушував строки сплати платежів за кредитом, у зв»»язку з тим за ним утворилася заборгованість. З цих підстав, звернувся до суду з позовом.

Ухвалою суду від 03 листопада 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

04 лютого 2021 року по справі ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено у повному обсязі

Ухвалою суду від 25 березня 2021 року поновлено ОСОБА_1 пропущений строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення від 04.02.2021 року скасовано та призначено справу до розгляду в спрощеному порядку (а.с.82).

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Салашного М.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 16 серпня 2018 року з відповідачем був укладений Кредитний договір N 104-002-850-2-18-Г. Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 та 1.3 відповідачу був наданий кредит на споживчі цілі шляхом видачі з каси банку готівкою в розмірі 22 690, 58 гр., строком з 16 серпня 2018 року до 13 жовтня 2021 року включно зі сплатою 15,00 % річних за користування кредитом, а відповідач зобов`язався на умовах, передбачених Договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісійні винагороди та виконати всі інші зобов`язання згідно з договором. 16 серпня 2018 року грошові кошти в розмірі 22690, 58 грн. за умовами договору були видані відповідачу, що підтверджується випискою з рахунку № НОМЕР_1 . Пунктом 4.1. Кредитного договору визначено, що повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним здійснюється щомісячними ануїтетними платежами. Графік платежів, який наведений у Додатку N 1 до Кредитного договору, є невід`ємною його частиною. Згідно з п. 3.2.3 Кредитного договору відповідач зобов`язалася своєчасно та в повній сумі сплачувати щомісячні платежі /ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди/ за Договором та на передбачених умовах. Відповідно до п. 4.2 Договору погашення кредитної заборгованості та сплату процентів відповідач здійснює ануїтентними платежами. Сплата ануїтентних платежів здійснюється відповідачем щомісяця не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Пунктом 2.9. Договору визначено, що розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтентного платежу /крім першого та останнього/ та суму щомісячної комісійної винагороди складає 1357,86 грн. Починаючи з квітня 2019 року, в порушення умов п. п. 1.1, 3.2.3, 4.2, 4.5 Договору, відповідачем не сплачуються вчасно та в повному обсязі платежі за кредитом. В порушення умов п.3.2.3., 4.3. Кредитного договору відповідачем не сплачено відсотки за користування кредитом за період з 01 серпня 2019 року 31 серпня 2020 року включно в розмірі 20,32 грн. Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,5 % відсуми кредиту. Відповідачем не сплачена комісійна винагорода за період з квітня 2019 року по липень 2019 року включно у розмірі 2197,56 грн. Відповідно до п. 6.3 Кредитного договору у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та комісійної винагороди понад 90 календарних днів відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 45 % від суми кредиту. Сума штрафу, відповідно до п. 6.3 Кредитного договору, становить 10 210,76 грн. Загальна сума заборгованості станом на 17 вересня 2020 року становить 30 844, 67 грн. Виходячи з цього, відповідач визнає позов частково у частині тіла кредиту у розмірі 13 310, 69 грн., процентів у розмірі 20,32 грн. та 2 000, 00 грн. штрафу. Щодо стягнення штрафу зазначає, що така сума є надмірною для ОСОБА_1 , який на даний час є безробітнім, та його матеріальний стан не дає йому можливості сплатити таку суму. Вважає штраф за умовами договору надмірним навантаженням на нього та його сім`ю. З урахуванням цих обставин та викладеного вище просить суд зменшити розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача до 2000 грн. Щодо стягнення заборгованості за комісією, відповідно до статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 2,5 % від суми кредиту. Передбачивши сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, а компенсація сукупних послуг банку за рахунок позичальника, є такою, що не відповідає Закону. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду Українивід 16 листопада 2016 року у справі N 234/169/15-ц. яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом. Таким чином, умови договору щодо сплати комісії є нікчемними, у відповідача-позичальника не виникло обов`язку сплачувати комісію, а тому підстави для задоволення вимог позивача в цій частині відсутні. Окрім того, вважає, що заборгованість за тілом кредиту в сумі 18 416,03 грн. підлягає зменшенню на 5 105,34 грн., що становить суму безпідставно сплаченої комісійної винагороди за користування кредитом. Таким чином, з урахуванням часткового погашення боргу вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума основної заборгованості у розмірі 13 310, 69 грн., 20,32 грн. процентів та 2 000, 00 грн. штрафу.

Від представника позивача АТ «Мегабанк» Дідика С.С. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якому вказав, що 16.08.2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Мегабанк» було укладено кредитний договір №104-002-850-2-18-Г, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 22690 грн. 58 коп. на строк з 16.08.2018 до 13.10.2021 року зі сплатою 15% річних за користування кредитом. Банк свої зобов`язання виконав, що підтверджується випискою з рахунку Позичальника № та меморіальним ордером №TR.1818785.1980.46 від 16.08.2018. Однак, починаючи з 2019 року відповідачем порушуються умови договору, про що свідчить порушення строків сплати ануїтетних платежів, комісійних винагород та сплати процентів за користування кредитом. Розмір заборгованості є правомірним та підтверджується виписками з рахунків № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 за період з 16.08.2018 по 17.09.2020, на яких обліковується прострочена заборгованість. Зарахування суми сплаченої комісійної винагороди в розмірі 5 105 грн. 34 коп. в рахунок погашення боргу за кредитом є неможливим, оскільки Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління НБУ 11.09.2017 року № 89, встановлено порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку та визначено характеристику і коротке призначення рахунків для відображення інформації за типовими операціями. Отже, розмір заборгованості нарахований правомірно. Щодо правомірності стягнення комісійної винагороди вказав, що на виконання вимог ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» Банком повідомлено ОСОБА_1 про орієнтовну сукупну вартість Кредиту та вартість всіх послуг, пов`язаних із одержання кредиту та укладенням Договору, що підтверджено його підписом. Крім того, факт погодження з усіма істотними умовами договору та необхідними платежами для його укладення підтверджується його заявою на видачу готівки № №TR.1818785.1980.46 від 16.08.2018 та виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, в тому числі сплатою комісійної винагороди, що підтверджується банківськими виписками. Також вказав, що підстав для зменшення штрафу немає, оскільки Відповідач почав порушувати умови договору ще з квітня 2019 року, а доказів того, що особа перебувала в скрутному становищі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, до Банку не надходило. Таким чином, вважає позовні вимоги обгрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду рекомендованим поштовим відправленням (а.с.115).

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову заперечує частково, з підстав, викладених у відзиві на позов (а.с.96).

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.08.2018 року між позивачем ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 104-002-850-2-18-Г, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 22 690 грн.58 коп., на строк з 16.08.2018 року по 13.10.2021 року зі сплатою 15 % річних. Відповідач зобов`язався на умовах, передбачених п. 4.1 договору повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, щомісячні ануїтетні платежі згідно з Договором. Згідно п. 2.9 кредитного договору розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди, яка складає 1 357 грн.86 коп. (а.с. 5).

Взяті на себе зобов`язання по договору № 104-002-850-2-18-Г від 16.08.2018 року Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит, про що свідчить заява на видачу готівки № ТR.1818758.1980.46 від 16.08.2018 р., квитанція № 2472_21 від 16.08.2018 р. та виписка з рахунку № НОМЕР_1 за період з 16.08.2018 р. по 17.09.2020 р. (а.с.7,10-22).

У порушення зазначених умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за договором № 104-002-850-2-18-Г від 16.08.2018 року належним чином не виконував, починаючи з квітня 2019 року порушував строки сплати платежів за кредитом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Відповідач ОСОБА_1 в терміни, встановлені договором, свої зобов`язання не виконував. Станом на 17.09.2020 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 30 844 грн. 67 коп., яка складається в тому числі з наступного: 18 416 грн. 03 коп. сума залишку заборгованості за кредитом; 20 грн.32 коп. сума залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.08.2019 по 31.08.2020 ; суми залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з квітня 2019 року по липень 2019 року включно у розмірі 2 197 грн.56 коп.(а.с. 10-22).

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання.

За порушення умов договору позивачем відповідачу нараховано: штраф у сумі 10 210 грн. 76 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-9).

Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як ОСОБА_1 порушив зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом.

Доводи ОСОБА_1 , що сума штрафу для нього є надмірною, оскільки його матеріальний стан не дає можливості сплатити таку суму та він є безробітним, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Таким чином, підстав для застосування положень ч.3 ст. 551 ЦК України щодо зменшення розміру неустойки суд не вбачає.

Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає, що зарахування суми сплаченої комісійної винагороди в розмірі 5 105 грн. 34 коп. в рахунок погашення боргу за кредитом є неможливим, оскільки Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженою постановою Правління НБУ 11.09.2017 року № 89, встановлено порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку та визначено характеристику і коротке призначення рахунків для відображення інформації за типовими операціями. Крім того, на виконання вимог ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» Банком повідомлено ОСОБА_1 про орієнтовну сукупну вартість Кредиту та вартість всіх послуг, пов`язаних із одержання кредиту та укладенням Договору, що підтверджено його підписом. Крім того, факт погодження з усіма істотними умовами договору та необхідними платежами для його укладення підтверджується його заявою на видачу готівки № №TR.1818785.1980.46 від 16.08.2018 та виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, в тому числі сплатою комісійної винагороди, що підтверджується банківськими виписками. Тому комісійна винагорода нарахована правомірно. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду прийнятій 10.01.2019 по справі № 336/2746/17-ц.

Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2102 грн. (а.с.1).

Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь АТ «Мегабанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2102 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст.526, 530, 549, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.12, 81,130,131, 141, 229, 247, 263, 354 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Мегабанк» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 104-002-850-2-18 Г (з ануїтет ними платежами) від 16 серпня 2018 року станом на 17.09.2020 року у розмірі 30 844 грн. 67 коп., яка складається з наступного: 18 416 грн. 03 коп. сума залишку заборгованості за кредитом; 20 грн.32 коп. сума залишку нарахованих та несплачених відсотків за період з 01.08.2019 по 31.08.2020; суми залишку нарахованої та несплаченої комісії за період з квітня 2019 року по липень 2019 року включно у розмірі 2 197 грн.56 коп., 10 210 грн. 46 коп. - сума штрафу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2102 грн.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач Акціонерне товариство «Мегабанк» 61002, м. Харків, вул. Алчевська,30, рахунок № НОМЕР_3 у ПАТ «Мегабанк», МФО №351629, код 09804119.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Октябрським РВ ПМУ УМС України в Полтавській області, 03.01.2001 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 .

Повне рішення складено 07 липня 2021 року.

Суддя Л.І. Савченко