ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6070/21 Справа № 216/6197/20 Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/5092/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,

відповідач - Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року, яке ухвалено суддею Онопченком Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 березня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») про скасування заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що, на підставі рішення виконавчого комітету Саксаганської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, позивачка є опікуном неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати якого ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав, та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

ОСОБА_4 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , також за вказаною адресою був зареєстрований ОСОБА_3 , який почав проживати у вказаній квартирі з 08.08.2018 року.

01 вересня 2020 року ОСОБА_3 змінив прізвище на ОСОБА_2 .

Станом на 01.10.2020 року за вищевказаною адресою заборгованість за послуги теплопостачання складають 9842,43 грн., яка виникла ще за час проживання ОСОБА_4 . Позивач вважає, що заборгованість безпідставно нарахована, тому просить списати її з особового рахунку ОСОБА_5 .

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись неврахування судом першої інстанції того, що неповнолітній ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , проживає з 08.08.2018 року, а тому нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги може бути здійснено виключно з цієї дати. Також, зазначає, що відповідно до рахунків, за вказаною адресою КПТМ «Криворіжтепломережа» обліковується заборгованість у розмірі 9 842,43 грн., яку допустила ОСОБА_4 та яка була стягнута з неї судовими наказами.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач КПТМ «Криворіжтепломережа» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно рішення виконавчого комітету Саксаганської районної ради у місті Кривому Розі від 21 липня 2004 року № 272/1 про встановлення опіки над малолітнім ОСОБА_3 , ОСОБА_1 призначено опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав матері дитини. Закріплено за малолітнім житло за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати ОСОБА_3 ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1769 (а.с.6).

Відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_3 з 08.08.2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

Листом комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» від 12.08.2019 позивачку повідомлено, що станом на 01.08.2019 року по особовому рахунку квартири АДРЕСА_2 , сума заборгованості становить 9842,43 грн., залишається на рахунку до повного погашення, списання боргів за комунальні послуги чинним законодавством не передбачено (а.с.17).

01 вересня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінив прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданого Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 20 (а.с.15).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.01.2021 року частково задоволено позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про скасування заборгованості за житлово-комунальні послуги, та зобов`язано Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» здійснити коригування, шляхом виключення з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_3 за квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості попереднього власника, яка утворилась за період до 08.08.2018 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до КПТМ «Криворіжтепломережа» про скасування заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що права позивачки, яка діє в інтересах ОСОБА_5 порушені нарахуванням заборгованості за житлово-комунальні послуги, що виникла до реєстрації останнього у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , було поновлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.01.2021 року.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, названих вимог закону не дотримався.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом статей 11,15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13, підстав відступити від зазначеного висновку не встановлено.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна .

Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2020 року у справі N 686/6276/19 (провадження N 61-3604 св 20).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до довідки Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради, ОСОБА_2 з 08.08.2018 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12), й доказів щодо взяття ним на себе обов`язку зі сплати боргів за житлово-комунальні послуги ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Листом КПТМ «Криворіжтепломережа» від 12.08.2019 позивачку повідомлено, що станом на 01.08.2019 року по особовому рахунку квартири АДРЕСА_2 , сума заборгованості становить 9842,43 грн., залишається на рахунку до повного погашення, списання боргів за комунальні послуги чинним законодавством не передбачено (а.с.17).

Дійсно, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що наявність чужого боргу за надані послуги на особовому рахунку квартири в якій на теперішній час зареєстрований ОСОБА_2 , тягне за собою безпідставне надсилання за цією адресою відповідних повідомлень щодо наявності боргу та порушує права позивачки, як опікуна ОСОБА_2 .

Відповідно до положень статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб, який не суперечить закону.

Отже, з урахуванням тих обставин, що вимога позивачки зводилась до того, щоб за ОСОБА_7 ( ОСОБА_3 ) не обраховувалась заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, яка виникла у період до реєстрації ОСОБА_2 , проте, вона неправильно визначила, що коригування мало відбутись у спосіб списання заборгованості з особового рахунку, що тягне за собою анулювання цієї заборгованості та неможливість її отримання відповідачем, то колегія вважає за можливе застосувати ефективний спосіб відповідно до положень наведеної норми (статті 5 ЦПКУ), зобов`язавши відповідача здійснити коригування, шляхом виключення з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 цієї заборгованості, що виникла до реєстрації ОСОБА_2 ), до 08.08.2018 року, у розмірі 9 842,43 грн.

Висновки ж суду першої інстанції про те, що права позивачки, яка діє в інтересах ОСОБА_5 , порушені нарахуванням заборгованості за житлово-комунальні послуги, що виникла до реєстрації останнього у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , було поновлено постановою Дніпровського апеляційного суду від 13.01.2021 року, є помилковими, оскільки вказаним судовим рішенням відновлено права позивачки, яка діє в інтересах ОСОБА_5 , порушені нарахуванням заборгованості за житлово-комунальні послуги Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль», а не відповідачем у даній справі КПТМ «Криворіжтепломережа», тоді як, згідно відомостей Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби, за особовим рахунком № НОМЕР_1 обліковується заборгованість, як перед Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль», так і перед КПТМ «Криворіжтепломережа» (а.с. 14).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, згідно п.3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 3 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» про скасування заборгованості -задовольнити частково.

Зобов`язати Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» здійснити коригування, шляхом виключення з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_2 за квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованості попереднього власника, яка утворилась за період до 08.08.2018 року, у розмірі 9 842 (дев`ять тисяч вісімсот сорок дві) гривні 43 (сорок три) копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 07 липня 2021 року.

Головуючий:

Судді: