Справа № 482/731/20
Номер провадження 2/482/173/2021
РІШЕННЯ

Іменем України

01 червня 2021 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Баранкевич В.О.

секретаря судових засідань - Шведової Я.О.,

за участю представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 20.06.2018 року вона разом з ОСОБА_3 уклали шлюб, під час перебування в якому придбали:

-житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку, призначену для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4717 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладене те, що вищезазначене майно набуте під час шлюбу, а отже є спільним майном подружжя, але зареєстровано за відповідачем, що позбавляє ОСОБА_1 можливості розпоряджатися ним, позивач просила суд визнати за нею право власності на Ѕ частки вищевказаних будинку та земельних ділянок.

Відповідачем в свою чергу було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та зазначив наступне.

Відповідач з позивачкою з 20.06.2018 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Проте з літа 2019 року шлюб був фактично припинений та з того часу вони не проживають разом.

Вказав, що йому на праві приватної власності належала квартира, яка знаходилася в м. Києві, яку 26.02.2018 року він продав.

Потім, 28.02.2018 року відповідачем було придбано житловий будинок та земельну ділянку в с.Новошмидтівка Новоодеського району Миколаївської області.

11.02.2019 року ОСОБА_3 продав будинок та земельну ділянку в с. Новошмидтівка та 02.04.2019 року придбав спірні будинок та земельні ділянки у с. Новопетрівське Новоодеського району Миколаївської області.

Зазначив, що все нерухоме майно ОСОБА_3 було придбано під час шлюбу, але за кошти від продажу майна, яке йому належало особисто, а отже є його особистою приватною власністю.

Крім того, відповідачем, до суду було подано зустрічний позов про визнання майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га та земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4717 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Також, у відзиві та зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 зазначив, що з початку шлюбу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. ОСОБА_1 проживає окремо, в спірному будинку не проживала ніколи. За час перебування в шлюбі сторони спільних доходів не мали, ніде не працювали, утримувалися за рахунок продажу дошлюбного майна ОСОБА_3 , зокрема квартири у м. Києві.

В свою чергу ОСОБА_1 подала до суду відзив на зустрічний позов, в якому просила відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог, оскільки спірне майно було придбано за час перебування сторін у шлюбі, під час якого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 орендували посадки горіхів, де збирали урожай та отримували з цього дохід. Крім того ОСОБА_1 отримує дохід від оренди земельних ділянок, за що в період 2017-2019 роки отримала 68471,41 грн., які в свою чергу використовувала в інтересах сім`ї.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Проти задоволення зустрічного позову відповідача заперечили, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на підстави, викладенні у відзиві на зустрічний позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні зустрічний позов відповідача підтримав з підстав в ньому викладених, просив задовольнити зустрічний позов. Проти задоволення первинного позову ОСОБА_1 заперечив з підстав, викладених у відзиві, просив відмовити в задоволенні первинного позову.

Вивчивши матеріали справи і доводи сторін, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

20.06.2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб, який був зареєстрований виконкомом Новошмидтівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 мається зареєстроване нерухоме майно, зокрема:

-земельна ділянка, кадастровий номер :08:085:0004, площею 0,4717 га, підставою виникнення права власності на яку є договір купівлі продажу від 02.04.2019 року;

-земельна ділянка, кадастровий номер :08:085:0003, площею 0,07 га, підставою виникнення права власності на яку є договір купівлі продажу житлового будинку з земельною ділянкою від 02.04.2019 року;

-житловий будинок, загальною площею 54 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , підставою виникнення права власності на який є договір купівлі продажу житлового будинку з земельною ділянкою від 02.04.2019 року.

Зазначене також узгоджується із відповідними договорами купівлі-продажу, наявними в матеріалах справи.

Також в матеріалах справи містяться договори купівлі-продажу, за якими ОСОБА_3 26.02.2018 року продав квартиру АДРЕСА_2 ; 28.02.2018 року купив будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , після чого, 11.02.2019 року продав їх.

Задовольнивши клопотання позивача та її представника судом було здійснено виклик в судове засідання свідків, які пояснили суду наступне.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 спочатку ні на що не претендувала. Вона ходила на роботу, зокрема продавала одяг та працювала продавцем в "АТБ" в м. Миколаєві, але ОСОБА_3 їй не дозволяв працювати. Разом з чоловіком ОСОБА_1 збирала горіхи, оскільки в чоловіка був договір на посадку горіхів, які вони збирали та продавали. Крім того ОСОБА_1 отримувала гроші за оренду землі. Проживали ОСОБА_1 в с.Новопетрівське, де тримали господарство, однією сім`єю проживали з осені 2017 року. Спочатку проживали в м.Києві, потім в с.Новошмидтівка, потім в м.Миколаєві та врешті в с.Новопетрівське. За чий рахунок було куплено будинок в с. Новопетрівське свідок не знає.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що з сторонами по справі вона знайома з дитинства, всі вчилися в одному класі. В 2017 році ОСОБА_1 приїхали разом на зустріч випускників, а в 2018 році купили будинок в с. Новошмидтівка, після чого в 2019 році свідку стало відомо, що ОСОБА_1 проживають в с.Новопетрівське. Який період ОСОБА_1 проживали однією сім`єю та про обставини придбання спірного будинку свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_1 жили разом. Разом заробляли гроші, зокрема від збору та здачі горіхів. Коли ОСОБА_1 приїжджали до ОСОБА_8 , то розповідали, що збирають гроші на будинок, який і був придбаний за їх спільні кошти.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_1 вона знає, була в них на весіллі. Влітку 2017 року ОСОБА_1 разом приїжджали на зустріч випускників, а влітку 2018 року вони одружилися. ОСОБА_1 брали в оренду горіхову посадку, де збирали горіхи, а потім продавали їх. За чиї кошти було придбано будинок свідок не знає.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що до 2020 року він проживав в с. Новопетрівське. З квітня 2019 року ОСОБА_1 проживали у спірному будинку. ОСОБА_1 проживала у даному будинку до кінця літа 2019 року. Свідку нічого не відомо з приводу придбання майна.

Факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 2017 року до реєстрації шлюбу сторонами не оспорюється.

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 372 Цивільного кодексу України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», а саме в п.п. 22-24 зазначає, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст. 372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню.

Постановою Верховного Суду України від 07.12.2016 року по справі № 6-1568цс16 було роз`яснено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками:

1) час набуття майна;

2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що хоча ОСОБА_3 і придбав в 2018 році будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , після чого, 11.02.2019 року продав їх, але ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 проживала у вказаному будинку, своєю працею та коштами також приймала участь у придбанні спірного будинку та земельних ділянок за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, того, що спірне нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , придбане відповідачем, під час шлюбу з позивачем, за кошти, які суд вважає спільними коштами подружжя, що підтверджується показами свідків та оскільки протилежне не доведено, суд вважає за необхідне задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 - відмовити. Крім того судом не приймається до уваги твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не проживала в спірному будинку, оскільки вказане твердження також спростовується показами свідків.

У відповідності до ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 328 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,07 га, кадастровий номер :08:085:0003, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, призначеної для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4717 га, кадастровий номер :08:085:0004, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , 1261 (одну тисячу двісті шістдесят одну) грн. 20 коп. сплаченого судового збору (при подачі позову та при подачі заяви про забезпечення позову).

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Баранкевич В.О