Ухвала

17 березня2021 року

м. Київ

справа № 735/1157/20

провадження № 61-4073ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Коропської селищної ради Чернігівської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на будинок садибного типу з надвірними будівлями та спорудами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10 березня 2021 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки заявником не дотримано вимог щодо форми та змісту касаційної скарги.

Зокрема, ОСОБА_1 за результатами розгляду його касаційної скарги, просить оскаржуване судове рішення скасувати в частині визнання права власності за позивачем на спадковий будинок після померлого ОСОБА_4 у розмірі 1/72 частки у праві власності та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким визнати за ним право власності у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 у розмірі 5/16 часток.

Разом із цим з резолютивної частини постанови убачається, що позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на 2/9 частини домоволодіння: житлового будинку садибного типу, загальною площею 83,7 кв. м, житловою площею 31,6 кв. м, з надвірними будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В задоволенні решти позову ОСОБА_1 відмовлено.

Таким чином, у порушення пункту 4 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником не сформульовано належним чином процесуальну вимогу касаційної скарги, що має відповідати статті 409 ЦПК України щодо повноваження касаційного суду.

Крім того, заявником всупереч пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено підставу ( підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Диспозиція статті 389 ЦПК України вимагає чіткого зазначення підстав касаційного оскарження, натомість зазначені в касаційній скарзі доводи зводяться до формальної незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції та до переоцінки вказаних обставин.

У поданій касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, як на підставу касаційного оскарження судового рішення, не наводить передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявникові строку для падання виправленої редакції касаційної скарги, в якій уточнити процесуальну вимогу касаційної скарги, викласти її відповідно до вимог статей 392, 409 ЦПК України та зазначити підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393, 409 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 лютого 2021 року залишити без руху до 16 квітня 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков