Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2887/20

Провадження № 2/126/333/2021

"05" липня 2021 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В.І.

із секретарем Франківською Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Джулинської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідачів Джулинської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності з тих підстав, що як стверджує 12.11.2009 вона придбала у приватну власність житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами що знаходиться по АДРЕСА_1 у відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Право власності на земельну ділянку під будинком, що належить ОСОБА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 . Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відчужуючи позивачу будинок не набували та не передавали права власності на земельну ділянку під розташованим на ній будинком, який вони згідно договору продали ОСОБА_1 . Земельна ділянка площею 0,1997 га надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належала на праві власності ОСОБА_4 та знаходилась за адресою АДРЕСА_2 присвоєно № 6. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок, який належить на праві власності позивачці. Згідно довідки Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та у нього спадкоємців немає. Просить визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим № :03:004:0014 розташовану по АДРЕСА_2 .

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Денисюк О.С. через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність та відсутність його довірителя, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Джулинської сільської ради сільський голова Швець П.М. подав до суду заяву в якій позов визнав та просить справу розглядати за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причин неявки суд не повідомили.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі продажу серії ВМО № 379080 від 12.11.2009, інформацією з держреєстру РПНМ інформаційною довідкою № 234336799 від 26.11.2020.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НВ - 020 від 07.08.2020 року право власності на земельну ділянку під будинком, що належить ОСОБА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 .

Земельна ділянка площею 0,1997 га надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала ОСОБА_4 та знаходилась за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою Джулинської сільської ради № 2072 від 18.11.2019, державним актом на право власності на земельну ділянку, серія ЯД № 358881 від 28.03.2007.

Відповідно до звіту про експертну оцінку приватної земельної ділянки з кадастровим № :03:004:0014 її вартість склала 24903 грн.

Згідно рішення 2 сесії 7 скликання Джулинської сільської ради від 13.11.2015 про перейменування вулиць, назву вулиці Інтернаціональна змінили на вулицю Покровська.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємців немає, що підтверджується довідкою Джулинської сільської ради № 2008 від 21.12.2020.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 ЗК України визначено особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, який також пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

Відповідно до частини 1-3 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди).

За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При цьому під час застосування положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України судам слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з 01 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК України і статті 120 ЗК України в редакції Закону України № 1702-VІ від 05 листопада 2009 року.

Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11, 16, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, ст. 263 - 265 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 (жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Джулинської сільської ради (с. Джулинка, вул. Соборна 1, Гайсинського (Бершадського) району Вінницької області, ), ОСОБА_2 (жителя АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (жителя АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ), про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим № :03:004:0014 розташовану по АДРЕСА_4 , розміром 0,1997 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти дні з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В. І. Гуцол