ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/957/20 Номер провадження 22-ц/814/1620/21Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2021 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільнусправу за апеляційною скаргоюОСОБА_1

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 квітня 2021 року, ухвалене суддею Куцин В.М., повний текст рішення складено - 28 квітня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, треті особи: Друга миргородська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

22 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області,третя особа: Друга миргородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, в якій просила визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:048:0220 площею 1000 м2 та з кадастровим номером :50:048:0219 площею 600 м2, які розташовані на території Миргородської міської ради Полтавської області, цільове призначення - для ведення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого селянського господарства, в межах згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 520623.

Позовна заява мотивована тим, що 10 вересня 2002 року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом вона отримала спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,1600 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства. Ця земельна ділянка належала її померлому чоловіку ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 520614, виданого Миргородською міською радою народних депутатів 06 жовтня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ПЛ № 1361. Проте, державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори Компанець Н.І. при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було помилково вказано не той номер державного акту на право приватної власності на землю, а саме, замість акту серії Р1 № 520623 вказано акт серії РІ № 520 614. Переоформлювати документи на своє ім`я після смерті чоловіка ОСОБА_3 вона почала лише у 2019 році. Коли вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Яковенко С.М. із заявою про реєстрацію права власності за земельну ділянку з кадастровим номером :50:048:0220 та з кадастровим номером :50:048:0219, то отримала рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину НОМЕР_1 , видане 10.09.2002 державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори Компанець Н.І., зазначено, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка на підставі державного акту Р1 № 520614 від 06.10.2001 р., аде у відомостях з Державного земельного кадастру вказано, що земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту Р1 № 520623 від 06.10.2001 р. Різне зазначення номера державного акта на право власності та по батькові власника у свідоцтві про право на спадщину та відомостях Державного земельного кадастру не дозволяє провести державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На теперішній час позбавлена можливості переоформити та зареєструвати на себе приватну земельну ділянку, яку отримала від чоловіка у спадщину, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 лютого 2021 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с. 107).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Миргородської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, треті особи: Друга миргородська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки всупереч вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не надано доказів, що підтверджують набуття за життя спадкодавцем ОСОБА_3 у власність земельної ділянки площею 0,0600 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :50:048:0219 та земельної ділянки площею 0,1000 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :50:048:0220, тому у задоволенні заявлених позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який на підставі Державного акту РІ №520614 від 06.10.2001 року мав на праві приватної власності земельну ділянку площею 0.16 га з подвійним цільовим призначенням, вона 10.09.2002 року у державного нотаріуса отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, яка мала подвійне цільове призначення. Внаслідок змін у чинному законодавстві, яке вже не передбачало існування земельних ділянок з подвійним цільовим призначенням та передбачало кадастрові номери та державну реєстрацію права власності на землю, вона з метою приведення власної землі до діючих правових норм замовила у приватному підприємстві «Земсервіс-плюс» дві технічні документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж двох земельних ділянок: з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказаному підприємству вона надала свідоцтво про спадщину за законом від 10.09.2002 року, крім цього, воно вимагало копію Державного акту на право приватної власності на землю на ім`я чоловіка, оригінал якого знаходився у нотаріальному архіві, тому його копію вона замовила в Управлінні Держземагенства у Миргородському районі Полтавської області, яке 07.10.2015 р. видало їй копію Державного акту, зміст якого повністю збігається зі змістом вище вказаного Державного акту, за винятком його номеру 520623 замість 520614. Насправді Державний акт №520623 не видавався і у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю не зареєстрований. Проте, вчасно вона не виявила відмінності у Державних актах та передала отриманий Державний акт підприємству, яке виготовило технічні документації на дві земельні ділянки з кадастровим номером :50:048:0220 та з кадастровим номером :50:048:0219, відомості про які були внесені до Державного земельного кадастру, але у цих відомостях неправильно вказано документ, який посвідчує право спадкодавця: Державний акт №520623 замість №520614. Крім цього, неправильно внесені відомості щодо по батькові спадкодавця: ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 , про що позивачу не було відомо. На даний час земельна ділянка площею 0,16 га виключена з Державного земельного кадастру, а у державній реєстрації права позивача на дві земельні ділянки, які сформовані на її місці, відмовлено, тому вона не має можливості здійснити своє право на належну їй землю та потребує судового захисту.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миргород Полтавської області помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 29.03.1999 (а.с. 31).

Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 22.11.1991 року (а.с. 39).

Відповідно до спадкової справи Державний акт на право власності на землю площею 0,1600 гектарів, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , серії РІ №520614, виданого Миргородською міською радою народних депутатів 06 жовтня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ПЛ №1361, виданий на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 40).

Крім того, ОСОБА_3 належала земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на землю площею 0,1600 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 , серії РІ №520623, виданого Миргородською міською радою народних депутатів 06 жовтня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ПЛ №1361, виданого на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 10).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.02.2020 р., ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0,1000 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :50:048:0220, згідно Державного акту від 06.10.2001 р., серії Р1 №520623 (а.с. 15-17).

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18.02.2020 р. ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 0,0600 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 , для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :50:048:0219, згідно Державного акту від 06.10.2001 р., серії Р1 №520623 (а.с. 18-22).

10 вересня 2002 року згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 отримала спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,1600 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії РІ №520614, виданого Миргородською міською радою народних депутатів 06 жовтня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ПЛ №1361 (а.с. 9).

Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 03.03.2020 р. ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину НОМЕР_1 , видане 10.09.2002 р. державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори Компанець Н.І., зазначено, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка на підставі державного акту Р1 № 520614 від 06.10.2001 р., проте у відомостях з Державного земельного кадастру вказано, що земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту Р1 № 520623 від 06.10.2001 р. Виявлені розбіжності в номері державного акту на право власності не дають змоги здійснити державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:048:0219 (а.с. 12).

Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 03.03.2020 р. ОСОБА_1 відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину НОМЕР_1 , видане 10.09.2002 р. державним нотаріусом Другої миргородської державної нотаріальної контори Компанець Н.І., зазначено, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка на підставі державного акту Р1 № 520614 від 06.10.2001 р., проте у відомостях з Державного земельного кадастру вказано, що земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту Р1 № 520623 від 06.10.2001 р. Різне зазначення номера державного акта на право власності та по батькові власника в свідоцтві про право на спадщину та відомостях Державного земельного кадастру не дозволяє провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:048:0220 (а.с. 11).

Судом першої інстанції встановлено, що Державні акти на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 520623 та Р1 №520614 були видані 06.10.2001 р., після смерті ОСОБА_3 , тобто останній за життя не набув права власності на земельні ділянки, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України втратив правоздатність в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, в матеріалах спадкової справи міститься Державний акт на право власності на землю серії Р1 №520614, в той час як у Витягах з Державного земельного кадастру про земельну ділянку зазначений Державний акт серії Р1 №520623.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є визнання за позивачем права власності на земельні ділянки з кадастровим номером :50:048:0220 площею 1000 кв.м. та з кадастровим номером :50:048:0219 площею 600 кв.м., які розташовані на території Миргородської міської ради, з цільовим призначенням відповідно - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, в межах згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серія Р1 №520623.

Як правильно встановлено судом першої інстанції і це вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2002 року ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 отримала спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,1600 гектарів, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Ця земельна ділянка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії Р1 №520614, виданого Миргородською міською радою народних депутатів 06 жовтня 2001 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю ПЛ №1361. Саме цей Державний акт був наданий позивачем нотаріусу при оформленні спадкових прав після померлого чоловіка (а.с. 9).

Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.09.2002 року є чинним, ніким не оспорене та не скасоване. Доводи позивача про те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2002 року нотаріусом помилково вказано не той номер Державного акту на право приватної власності на землю, а саме, замість №520623 було вказано №520614, то це не відповідає дійсності, оскільки у матеріалах спадкової справи на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , яка витребувана судом першої інстанції (а.с. 37-44), міститься Державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_3 , серія Р1, №520614 (а.с. 39-40).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на земельні ділянки заявлені не у порядку спадкування після померлого чоловіка, а як самостійні позовні вимоги з посиланням на право приватної власності на землю згідно Державного акту №520623.

Як вказує сама позивач в апеляційній скарзі, то Державний акт №520623 не видавався і у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю не зареєстрований, у зв`язку з чим у суду виникають сумніви відносно його достовірності та чинності, проте, вимоги позивача грунтуються саме на цьому Державному акті.

Виготовлення у подальшому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №520623 позивачем двох технічних документацій на земельні ділянки з розмежуванням цільового призначення кожної не тягне за собою правових наслідків щодо визнання за позивачем права власності на вказані земельні ділянки, оскільки, як правильно встановив суд першої інстанції, за життя спадкодавець ОСОБА_3 не мав ці земельні ділянки у власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №520623, свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.09.2002 року видано спадкоємцю ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія ПЛ №520614, який виданий Миргородською міською радою 06.20.2001 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ПЛ №1361, що не викликає сумнів у його достовірності та чинності.

Доводи апеляційної скарги про те, що неправильно внесені відомості у Державний земельний кадастр щодо по батькові спадкодавця: ОСОБА_4 замість ОСОБА_5 , про що позивачу не було відомо про це, що на даний час земельна ділянка площею 0,16 га виключена з Державного земельного кадастру, а у державній реєстрації права позивача на дві земельні ділянки, які сформовані на її місці, їй відмовлено, а тому вона не має можливості здійснити своє право на належну їй землю та потребує судового захисту, то ці доводи не впливають на законність та обгрунтованість судового рішення.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 14 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 липня 2021 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов