Справа № 502/503/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2021 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г. К.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

про

встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності у порядку спадкування

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності у порядку спадкування.

В обгрунтовання позовної заяви зазначено, що шлюб ОСОБА_4 , 1937 року народження та ОСОБА_1 , 1936 року народження, був зареєстрований 30.04.1960 року.

Від зазначеного шлюбу, позивач з чоловіком має двох дітей:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28.05.1971 року м. Кілія Кілійського р/б ЗАГС Одеської області;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 067966, виданого 17.06.1997 року чоловіку позивача ОСОБА_4 на підставі рішення XVII сесії XXI скликання Кілійської районної Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 18.11.1993 року № 301-XXI-17 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4.3 гектарів у межах згідно з планом, для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Кілійської міської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 130. Кадастровий номер: :01:001:0999.

Чоловік позивача та батько відповідачів ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Кілія Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Як вказує позивач, вона проживала разом з чоловіком та здійснювала його похованням, є спадкоємцем першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України, у зв`язку з чим фактично прийняла спадщину.

Однак, при зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що підтверджується відповідним листом, який додано до матеріалів позову.

В зв`язку з зазначеним, позивач просить суд:

- встановити факт належності ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 земельної ділянки площею 4, 3 га, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

-визнати за позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку площею 4,3 га, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, та яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги визнав у повному обсязі.

На підставі письмових заяв усіх учасників справи, суд за відсутності сторін ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав в підготовчому судовому засіданні, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 200, 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Шлюб ОСОБА_4 , 1937 року народження та ОСОБА_1 , 1936 року народження, був зареєстрований 30.04.1960 року, Кілійським райбюро ЗАГС Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 30.04.1960 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого м. Кілія Рай Бюро ЗАГС Одеської області встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , актовий запис № 63 від 10.03.1961 року.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28.05.1971 року м. Кілія Кілійського р/б ЗАГС Одеської області встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , актовий запис № 157 від 28.05.1971 року.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД № 067966, виданого 17.06.1997 року на підставі рішення XYII сесії XXI скликання Кілійської районної Ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 18.11.1993 року № 301-XXI-17, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,3 гектарів у межах згідно з планом, для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Кілійської міської ради. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 130.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 11.03.2019 року встановлено, що земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства площею 4, 3000 га, належить ОСОБА_4 та має кадастровий номер: :01:001:0999.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 10.06.2020 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 287 від 10.06.2020 року.

Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) за вих. № 296/01-16 від 13.07.2021 року встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкова справа не відкривалась.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку,визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 № 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Зважаючи навстановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, щодо встановлення факту належності на праві приватної власності земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства площею 4, 3000 га, яка належить ОСОБА_4 та має кадастровий номер: :01:001:0999, на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ОД № 067966 від 17.06.1997 року та беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначені вимоги.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за позивачем, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом також встановлено, що в зв`язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу та позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.16 ЦК України, ст. ст. ст.12,81,200, 207, 259, 315 ЦПК України, ст. ст. 16, 1225, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт належності на праві приватної власності земельної ділянки площею 4,3000 гектарів у межах згідно з планом, для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Кілійської міської ради, кадастровий номер: :01:001:0999 - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку площею 4,3000 га, яка розташована на території Кілійської міської ради Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: :01:001:0999, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцятиднів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан