Єдиний унікальний номер №440/252/17
Провадження № 4-с/943/11/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Шендрікової Г.О.,

з участю секретаря судових засідань Бузун О.О.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Буську без фіксування судового засідання технічним засобом скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Куровської Юлії Володимирівни від 08 лютого 2021 року ВП № 64404345 про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою про скасування постанови головного державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Куровської Юлії Володимирівни від 08 лютого 2021 року ВП № 64404345 про відкриття виконавчого провадження.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.02.2021 року (одержано скаржником 16.02.2021 року) Головний державний виконавець Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) п. Куровська Ю.В. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання, як підставу для відкриття виконавчого провадження наводить постанову УПП у Львівській області серії АР № 562294 видана 15.06.2017 року. В процесі примусового виконання було винесено постанови про: стягнення витрат на проведення виконавчих дій, стягнення виконавчого збору, арешт коштів боржника. Скаржник зазначає, що наявність арешту грубо порушує його права та інтереси, перешкоджає вільно користуватись та розпоряджатись майном, що належить йому на праві приватної власності, створює умови, які унеможливлюють вчинення будь-яких цивільно-правових угод щодо нерухомого майна, звужує законні права скаржника. Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята з порушенням чинного законодавства України, тому просить скаргу задоволити.

Скаржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій скаргу підтримав в частині скасування постанови Буського РВ ДВС про відкриття виконавчого провадження, просив суд розгляд такої здійснювати за його відсутності.

Головний державний виконавець Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куровська Ю.В. на розгляд скарги не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

На підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.02.2021 року головним державним виконавцем Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Куровською Юлією Володимирівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64404345.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюється іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 2 ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Вказана норма кореспондується з ч. 1 ст. 11 цього Закону, згідно з якою державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першої статті 18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника)

Частиною 1 ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Таким чином, суд приходить до висновку, що достатні докази того, що державним виконавцем вжито усіх можливих заходів для виконання постанови у виконавчому провадженні ВП № 64404345 відсутні, а відтак, оскаржувана постанова винесена державним виконавцем передчасно без належних на те підстав.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 18 Постанови №6 від 7 лютого 2014 року Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Так суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Згідно зч.2ст.451ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У відповідності до ст.321ЦК України право власності на майно є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи наведене, скаргу необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 1, 6, 10, 18, 39, 63 Закону України «Про виконавче провадження», статтями 2, 447 451 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 про скасування постанови головного державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Куровської Юлії Володимирівни від 08 лютого 2021 року ВП № 64404345 про відкриття виконавчого провадження задовольнити частково.

Скасувати постанову головного державного виконавця Буського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Куровської Юлії Володимирівни від 08 лютого 2021 року ВП № 64404345 про відкриття виконавчого провадження.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Шендрікова Г. О.